П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/2320/21	

 	Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.                              Дата і місце ухвалення: 30.07.2021р., м. Херсон                                         	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі:
головуючого  –   Ступакової І.Г.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Лук`янчук О.В.
      
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.04.2021р. №511-к «Про звільнення ОСОБА_1 »;
- поновити ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки з 26 квітня 2021 року;
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.04.2021р. по день прийняття рішення суду по суті заявлених позовних вимог;
- допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки та в частині стягнення заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць.       
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.04.2021р. №511-к ОСОБА_1 незаконно звільнено з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі п.1 ч.1 ст.40, ст.44 КЗпП України (у зв`язку з скороченням чисельності або штату працівників), оскільки відповідачем не запропоновано позивачу іншої вакантної посади в цій же організації. Також, позивач посилався на те, що його не було запрошено на засідання профспілкової організації працівників Державної служби України з безпеки на транспорті, на якому розглядалося подання про його звільнення із займаної посади. 
Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року закрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України.
Позивачу роз`яснено, що розгляд зазначеної позовної заяви віднесено до юрисдикції цивільних судів.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу від 30.07.2021р. та направити справу до суду першої інстанції на продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, так як посада, з якої було звільнено ОСОБА_1 , не відноситься до публічної служби. Судом не враховано, що відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 08.11.2006р. №1567, Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України  від 11.02.2015р. №103, та посадової інструкції старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Шпінь С.О. виконував функції державного контролю в межах  повноважень відповідача, який, в свою чергу, реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті. 
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 21.04.2021р. №511-к, яким позивача звільнено з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, з 26 квітня 2021 року у зв`язку із скороченням штату працівників Укртрансбезпеки відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.
Закриваючи провадження у даній справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд першої інстанції дійшов висновку, що спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки ОСОБА_1 до звільнення не займав посад публічної служби. Дослідивши надану відповідачем копію посадової інструкції ОСОБА_1 , затверджену Головою Державної служби України з безпеки на транспорті  03.06.2020р., суд першої інстанції встановив, що старший державний інспектор не є державним службовцем, а тому відповідно до імперативних приписів пункту 18 частини третьої статті 3 Закону №889-VIII є таким, на якого не поширюється дія Закону України «Про державну службу». 
Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1 ст.2 КАС України). 
Згідно п.2 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.
Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
З аналізу вказаних норм слідує, що юрисдикція адміністративних судів поширюється не на будь-які трудові спори, а лише ті, які пов`язані з прийняттям громадян на публічну службу, її проходженням, звільненням з неї.
Базовим (загальним) законом, що регулює суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу, є Закон України від 10 грудня 2015 року №889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №889-VIII).
Відповідно до ч.2 ст.1 Закону №889-VIII державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.
Державна служба характеризується тим, що: а) здійснюється на державних посадах у державних органах або їх апаратах; б) має своєю метою реалізацію завдань і функцій держави; в) регламентується Законом України «Про державну службу» та іншими спеціальними законами; г) характеризується особливістю вступу на державну службу, її проходженням, припиненням службових відносин; ґ) пов`язана з присвоєнням рангів, чинів, спеціальних і військових звань; д) характеризується безпартійністю або політичною нейтральністю державних службовців; е) оплачується за рахунок державного бюджету.
Спори з приводу прийняття громадянина на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби охоплюють весь спектр спорів, що виникають у відносинах публічної служби. Разом з цим, до цієї категорії не належать трудові спори: а) керівників та інших працівників державних і комунальних підприємств, установ та організацій; б) працівників, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; в) працівників бюджетних установ та інше.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 815/6096/17 (К/9901/49528/18).
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека), підпунктом 2 пункту 6 якого передбачено, що з метою організації своєї діяльності Укртрансбезпека здійснює добір кадрів в апарат Укртрансбезпеки та на керівні посади в її територіальні органи, формує кадровий резерв на відповідні посади, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців і працівників апарату Укртрансбезпеки та її територіальних органів.
Пунктом 8 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи. Державні службовці та працівники Укртрансбезпеки мають службові посвідчення встановленого зразка.
З вказаного слідує, що співробітниками Укртрансбезпеки можуть бути як державні службовці, так і працівники апарату Укртрансбезпеки, які не перебувають на державній службі.
Як вже зазначалося колегією суддів спірним наказом відповідача від 21.04.2021р. №511-к позивача звільнено з посади старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.
В матеріалах справи міститься посадова інструкція старшого державного інспектора відділу державного контролю та нагляду за безпекою на вантажному транспорті Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, затверджена головою Державної служби України з безпеки на транспорті 03.06.2020р., пунктом 1.4 якої чітко визначено, що старший державний інспектор не є державним службовцем.
Таким чином, оскільки посада, яку займав ОСОБА_1 перед звільненням, не відноситься до посад державної служби, позивач  не складав присягу та йому не присвоювався ранг державного службовця, тому, на думку колегії суддів, посада позивача не відноситься до публічної служби, оскільки не пов`язана з діяльністю на державних політичних посадах, професійною діяльністю суддів, прокурорів, військовою службою, альтернативною (невійськовою) службою, дипломатичною службою, іншою державною службою, службою в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Колегія суддів зауважує, що робота позивача в Укртрансбезпеці, незважаючи на спеціальну процедуру призначення та звільнення, не є проходженням публічної служби в розумінні норм    КАС України.
Отже, посилання апелянта на підсудність даного спору адміністративному суду є помилковим, оскільки у даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, виконує відносно позивача не владні управлінські функції, а функції роботодавця у трудових відносинах.
Варто зазначити, що звільнення позивача відбулося виключно на підставі норм трудового законодавства – КЗпП України, без будь-яких особливостей, які притаманні звільненню особи з посади, яка відноситься до посад публічної служби. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи законних інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів та посадових осіб місцевого самоврядування, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги позивача та скасування ухвали від 30.07.2021р. колегія суддів не вбачає. 
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 30 липня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.
                                                                   Повний текст судового рішення виготовлений 14 вересня 2021 року.

Головуючий:                                                                                                        І.Г. Ступакова

Судді:                                                                                                                   А.І. Бітов

                                                                                                                                       О.В. Лук`янчук