УХВАЛА

17 вересня 2021 року 
Київ
справа №826/6292/17
адміністративне провадження № К/9901/30120/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Усенко Є.А.,
суддів: Юрченко В.П.,  Гімона М.М., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Агротрейд-2000" до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області (правонаступник Головного управління ДФС у Київській області) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2020 (суддя Р.О. Арсірій) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020 (головуючий суддя Бабенко К.А., судді Сорочко Є.О., Чаку Є.В.),
У С Т А Н О В И В :
У травні 2017 року ТОВ "Агротрейд-2000" (далі - Товариство, позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - ГУ ДФС, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.02.2017 № 0005751403 про застосування  до Товариства штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 365    400,00 грн. за неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік.
Обґрунтовуючи позов, ТОВ "Агротрейд-2000"  вказувало, що ГУ ДФС безпідставно зроблено висновок, що господарські операції Товариства з компанією-нерезидентом «ILTA AGROBUSINESS DMCC» (Об`єднані Арабські Емірати) є контрольованими відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України (далі - ПК). Позивач стверджував, що право власності на товар перейшло до компанії-нерезидента «ILTA AGROBUSINESS DMCC» після того, як Об`єднані Арабські Емірати було виключено з переліку країн (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.06.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020, позов задоволено.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що датою проведення контрольованої операції є дата переходу права власності на товар або дата складення акта (іншого документа), який підтверджує виконання робіт або надання послуг. Врахувавши ту обставину, що право власності на товар перейшло до компанії «ILTA AGRIBUSINESS DMCC» 21.09.2015 за актом приймання-передачі права власності на товар, що передбачено умовами контракту та додаткової угоди, а Об`єднані Арабські Емірати з 16.09.2015 не входять до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК, суди дійшли висновку, що у позивача не було обов`язку подавати звіт про контрольовані операції за 2015 рік з компанією-нерезидентом «ILTA AGRIBUSINESS DMCC», оскільки господарські операції між цими юридичними особами не є контрольованими.
Головне управління ДПС у Київській області (правонаступник ГУ ДФС, далі - ГУ ДПС) подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2020  та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020.
Верховний Суд ухвалою від 24.12.2020 відкрив провадження у справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, ГУ ДПС посилається на те, що  виключення Об`єднаних Арабських Еміратів з Переліку держав (територій), які  відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 №977-р, після здійснення контрольованих операцій не є підставою для звільнення платника податку від обов`язку подати звіт про контрольовані операції за 2015 рік. ГУ ДПС також вказує на те, що господарська операція між позивачем та компанією-нерезидентом «ILTA AGROBUSINESS DMCC» відбулась не пізніше 03.08.2015  (дата перетину товаром державного кордону України), оскільки поставка товару відбувалась на умовах СРТ згідно з Правилами Інкотермс 2010, відповідно до яких продавець  несе ризики втрати чи пошкодження товару до моменту здійснення його поставки шляхом надання товару перевізнику. 
На підтвердження своєї позиції ГУ ДПС посилається на постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №810/868/17, від 20.02.2018 у справі №820/6318/16, від 04.05.2018 у справі №810/2375/17.Заперечуючи проти касаційної скарги, ТОВ "Агротрейд-2000" у відзиві зазначає, що Правила Інкотермс 2010 регулює питання, пов`язані з правами та обов`язками сторін договору купівля-продажу щодо постачання товарів, а не щодо дати переходу права власності на ці товари. У зв`язку з цим позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, а тому судові рішення, ухваленні у цій справі, слід залишити без змін.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС (з урахуванням змін, які набрали чинності з 08.02.2020) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, заперечення проти касаційної скарги позивача, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди попередніх інстанцій встановили, що між позивачем (продавець) та компанією «ILTA AGRIBUSINESS DMCC» (Об`єднані Арабські Емірати) (покупець) укладено контракт від 15.07.2015 № SВI-1507/15, за умовами якого продавець зобов`язується поставити соєві боби українського походження, врожаю 2014 року (далі - товар), а покупець зобов`язується оплатити і прийняти товар у відповідності з умовами даного контракту.
27.07.2015 між сторонами контракту укладено додаткову угоду, якою пункт 1 контракту викладено в новій редакції, згідно з якою покупець здійснює додаткову перевірку якості товару після проходження карантинного догляду в країні призначення не пізніше ніж протягом 90 днів з дня відвантаження товару продавцем. Результати такого аналізу мають бути повідомлені продавцю шляхом надання листа-підтвердження, що є кінцевою підставою для передачі права власності та фіксується актом приймання-передачі права власності на товар. Дата акта є датою переходу права власності від продавця до покупця.
21.09.2015 складено акт приймання-передачі права власності на товар, за яким до компанії «ILTA AGRIBUSINESS DMCC» перейшло право власності на товар відповідної якості.
Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства щодо відсутності звіту про контрольовані операції за 2015 рік, про що складено відповідний акт від 13.09.2016 № 799/10-02-14-03/36445855/58. Перевіркою встановлено порушення позивачем вимог підпункту 39.4.2. пункту 39.4 статті 39 ПК, а саме: не подачу звіту про контрольовані операції за 2015 рік.
На підставі акту ГУ ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 20.02.2017 № 0005751403, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у сумі 365 400,00 грн.
Відповідно до підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов`язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.
Відповідно до підпункту 39.2.2 пункту 39.2 статті 39 ПК для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об`єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України.
Операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.
Протягом 2015 року діяло декілька затверджених розпорядженнями Кабінету Міністрів України відповідних переліків, а саме:
- перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Кодексу, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015р. № 449р (термін дії з 14.05.2015 до 16.09.2015);
- перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39  Кодексу, затверджений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2015р. № 977р (діє з 16.09.2015) - в переліку відсутня держава Об`єднані Арабські Емірати.
Згідно з пунктами 1 - 3 розділу І Порядку складання Звіту про контрольовані операції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.01.2016р. №8, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04.02.2016 за №187/28317, у графах 14, 15 Звіту про контрольовані операції зазначається однакова дата - дата переходу права власності на товари або дата складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.
Відповідно до частини першої статті 334 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 697 ЦК договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару.
Право власності на товар перейшло до компанії «ILTA AGRIBUSINESS DMCC» 21.09.2015 відповідно до акта приймання-передачі права власності на товар. З огляду  на це суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правильного висновку, що господарська операція за контрактом від 15.07.2015 № SВI-1507/15 проведена саме 21.09.2015. Оскільки Об`єднані Арабські Емірати станом на цю дату було виключено з перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39  ПК (16.09.2015), підстави вважати її контрольованою відсутні.
Такий же підхід до визначення дати проведення господарської операції використано Верховним Судом у постанові від 24.02.2020 у справі №804/5360/17. 
Постанова суду апеляційної інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС щодо законності і обґрунтованості судового рішення.
Доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують правильність висновку судів першої та апеляційної інстанцій.
Інше застосування судами норм матеріального права, порівняно з постановами Верховного Суду, на які відповідач посилається на підтвердження зазначеної ним підстави касаційного оскарження, обумовлено іншими обставинами у справі, дослідженням їх у сукупності. 
Так, у справах №810/868/17, №820/6318/16, №810/2375/17 суди встановили, що господарські операції позивачів у справах були вчинені (проведені) з юридичними особами-нерезидентами до виключення держав, у яких вони зареєстровані, з переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39  ПК. Саме у зв`язку з цією обставиною у позивачів був обов`язок подати звіт про контрольовані операції після виключення держав із вказаного переліку.
Різниця щодо встановлених обставин у справі об`єктивно впливає на результат застосування судом правових норм, а тому посилання ГУ ДПС у касаційній скарзі на застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права інакше, ніж Верховним Судом у зазначених вище постановах, безпідставне. 
Отже, вказана ГУ ДПС підстава касаційного оскарження судових рішень у цій справі не знайшла підтвердження.
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 339 КАС суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.
Про закриття касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу (частина друга цієї статті).
Керуючись статтями 341, 344, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Закрити касаційне провадження, відкрите за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.06.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2020 у справі № 826/6292/17.
Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко
В.П. Юрченко 
 М.М. Гімон ,
Судді Верховного Суду