ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
02 серпня 2021 року           справа №360/4924/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Блохіна А.А., Гайдара А.В.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року по справі №360/4924/20  (суддя 1-ї інстанції Захарова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до страхового стажу з 01.10.2019 періодів ведення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткуванні з 01.03.2007 по 31.01.2012 в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до п. 3-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;
-зобов`язати відповідача здійснити зарахування до страхового стажу з 01.10.2019 періодів ведення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткуванні з 01.03.2007 по 31.01.2012 в повному обсязі (місяць за місяць) у відповідності до пункту 3-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В обґрунтування позову зазначив, що перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію.
05.10.2020 звернувся до відповідача з заявою щодо зарахування з 01.10.2019 у страховий стаж періодів провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування (4 роки і 8 місяців)
Відповідач надав відповідь, в якій відмовив в зарахуванні спірних  періодів до страхового стажу.
Позивач вважає, що має право на зарахування до страхового стажу періодів провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.03.2007 по 31.01.2012 в повному обсязі, про що  зазначено у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 по справі № 360/5194/19.
Отже, відмова відповідача є протиправно.
Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначив, що на виконання рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 360/5194/19 управлінням в червні 2020 року проведено перерахунок пенсії позивача за віком з 01 жовтня 2019 року з урахуванням висновків суду. В рішенні  зазначено про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок трудового стажу за спірні періоди, підприємницьку діяльність з 01.03.2007 по 31.01.2012 обчислено відповідно до законодавства по сумам сплачених внесків. В рішенні також зазначено про обов`язок управління здійснити перерахунок пенсії за заявою від 23.09.2019, а не перерахунок трудового стажу та його зарахування.
Після перерахунку за рішенням суду пенсія розрахована зі стажу 33 роки 6 місяців 17 днів або 402 місяці (стаж враховано по 08.07.2016) та заробітку за період з 01.01.1985 по 31.12.1989 та за період з 01.07.2000.
Однак, на розмір пенсії це не вплинуло, оскільки період з 01.03.2007 по 31.01.2012 вже було обчислено відповідно до законодавства по сумам сплачених внесків.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 з 01.10.2019 періодів ведення підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.03.2007 по 31.12.2007 (10 місяців) та з 01.04.2008 по 31.01.2012 (3 роки 10 місяців).
Зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області здійснити зарахування до страхового стажу позивача з 01.10.2019 періодів ведення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування з 01.03.2007 по 31.12.2007 (10 місяців) та з 01.04.2008 по 31.01.2012 (3 роки 10 місяців).
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання судових витрат по справі.
Відповідач  не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Обґрунтування апеляційної скарги. 
Позивач не має права на зарахування до страхового стажу для обчислення розміру пенсії спірного періоду з 01.04.2007 року по 31.12.2011 року незалежно від сум сплачених страхових внесків з огляду на приписи ст.27 Закону №1058.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача, не надаючи оцінку судовому рішенню в частині відмови в задоволенні позову, які сторонами не оскаржуються.
Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає заяву у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановив наступне.
Фактичні обставини справи.
ОСОБА_1 09.08.2016 звернувся до УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком (арк. спр. 52).
Згідно з протоколом від 18.08.2016 № 4133 позивачу призначено пенсію за віком з 09.08.2016 (арк. спр. 51).
За розрахунком стажу для визначення права на пенсію загальний страховий стаж позивача становить 33 роки 6 місяців 17 днів (арк. спр. 51).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 360/5194/19, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2020 року, визнано протиправною бездіяльність УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо не проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за віком з 01 жовтня 2019 року з урахуванням висновків суду (арк. спр. 76-82).
Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 360/5194/19 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення відмовлено (арк. спр. 89-90).
31.08.2020 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у   м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про перерахунок пенсії на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі    № 360/5194/19 та ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 360/5194/19 (арк. спр. 25, 26-27).
Листом від 11.09.2020 № 228-230/3-02/8-1216/20 відповідачем надано відповідь, що у червні 2020 року позивачу проведено перерахунок пенсії за віком з 01 жовтня 2019 року з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 360/5194/19. Оскільки у мотивувальній частині судового рішення зазначено про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання провести перерахунок трудового стажу за спірні періоди, тому підприємницьку діяльність з 01.03.2007 по 31.01.2012 обчислено відповідно до законодавства по сумам сплачених внесків. Також у судовому рішенні зазначено: зобов`язати управління здійснити перерахунок пенсії за заявою від 23.09.2019, а не перерахунок трудового стажу та його зарахування. Після перерахунку за рішенням суду пенсія розрахована зі стажу 33 роки 6 місяців 17 днів або 402 місяці (стаж враховано по 08.07.2016) та заробітку за період з 01.01.1985 по 31.12.1989 та за період з 01.07.2000 по 08.07.2016 (арк. спр. 28-29). 
На підставі викладеного управління повідомляє, що рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 360/5194/19 виконано в повному обсязі та проведено перерахунок пенсійної виплати. Окрім того, управлінням 14.07.2020 отримано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Луганській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 360/5194/19 від 01.06.2020 (арк. спр. 27-29).
18.09.2020 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у  м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою та просив надати йому рішення за результатами розгляду його заяви про перерахунок пенсії від 31.08.2020 (арк. спр. 30).
Листом від 28.09.2020 відповідачем на заяву позивача від 18.09.2020 надано відповідь аналогічну за змістом відповіді, наданій у листі  від 11.09.2020 № 228-230/3-02/8-1216/20 (арк. спр. 31-32).
05.10.2020 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України у   м. Сєвєродонецьку Луганської області з заявою про зарахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності з 01.03.2007 по 31.01.2012 та перерахунок пенсії,  виходячи з страхового стажу, встановленого рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 360/5194/19, та який складає 35 років і 5 місяців (арк. спр. 23).
Відповідач у листі від 06.10.2020  зазначив, що згідно абзацу другому статті 8 Закону України від 02.20.1996 № 3933/96-ВР «Про звернення громадян» не розглядаються повторні звернення громадян одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, вказавши що позивачу надані відповіді за його зверненнями від 31.08.2020 та від 18.09.2020 (арк. спр. 24).
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач мав керуватися правовим висновком суду, викладеним у мотивувальній частині судового рішення суду від 19 лютого 2020 року у справі № 360/5194/19, а саме щодо врахування спірного періоду підприємницької діяльності позивача до його страхового стажу та здійснення перерахунку пенсії виходячи з розрахунку стажу 35 років 5 місяців.
Оцінка суду.
Відповідно до частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 1 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.
На підставі статті 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (…)
Згідно з частиною першою статті 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
Абзацом 5 частини третьої статті 21 Закону № 1058-IV визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
На підставі частини першої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. […].
Частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
На підставі частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом(…)
Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV  до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Згідно з пунктом 1 Указу Президента від 03.07.1998 № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (далі - Указ № 727/98), який припинив дію з 01 січня 2012 року, спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва, зокрема фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень.
На підставі пункту 2 Указу № 727/98 суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.
Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва - фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.
Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї.
Відповідно до пункту 6 Указу № 727/98 суб`єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов`язкових платежів), зокрема збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), визначено, що час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).
Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.
Згідно з частиною п`ятою статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Отже, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. 
Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.
Системний аналіз наведеного законодавства свідчить, що на підставі відомостей, поданих роботодавцями і громадянами, які самостійно сплачують страхові внески, в централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривається електронна персональна облікова картка з постійним страховим номером, який відповідає персональному номеру фізичної особи з Державного реєстру фізичних осіб (ідентифікаційному номеру фізичної особи).
Разом з тим, органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.
У свою чергу, законодавчо визначеною умовою для врахування періоду трудової діяльності особи, яка у проміжок часу з 2000 по 2017 рік займалася підприємницькою діяльністю, для його страхового стажу є сам лише факт сплати ним страхових внесків (єдиного внеску), незалежно від їх розміру.
З огляду на положення Указу № 727/98 фізичні особи-підприємці, які перебували на спрощеній системі оподаткування до 01 січня 2012 року були звільнені від сплати збору на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки сплачували його у складі єдиного податку. Як наслідок, такі особи звільнялися від обов`язку подання відомостей до Пенсійного фонду України про суми нарахованого прибутку та утриманої з них суми страхового внеску.
Як свідчать матеріали справи відповідач здійснив перерахунок пенсії позивачу на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2020 у справі № 360/5194/19, розрахувавши страховий стаж позивача 33 роки 6 місяців 17 днів, без врахування періоду здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування у період з 01.03.2007 по 31.01.2012.
Між тим, мотивувальна частина рішення суду від 19 лютого 2020 року містить висновки, що відповідачем з 4 років 8 місяців, зараховано позивачу страховий стаж лише 2 роки 9 місяців 17 днів (за час здійснення підприємницької діяльності), тобто, стаж зараховано не в повному обсязі. Судом було встановлено, що за період з 01.03.2007 по 31.12.2007 (10 місяців) та з 01.04.2008 по 31.01.2012 (3 роки 10 місяців), всього 4 роки 8 місяців, відповідачем зараховано позивачу страховий стаж 2 роки 9 місяців 17 днів (за час здійснення підприємницької діяльності), тобто, стаж зараховано не в повному обсязі. Загальний страховий стаж відповідачем нараховано 33 роки 6 місяців 17 днів + 1 рік 10 місяців 13 днів (не зарахований страховий стаж) = 35 років 5 місяців. З урахуванням встановлених судом обставин та відповідно до наведених вище правових норм, позивач має право на зарахування до його страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності (не зарахованих), та відповідно на перерахунок призначеної пенсії за віком з врахуванням вказаного періоду, яке порушено внаслідок протиправної бездіяльності відповідача.
Таким чином, відповідач мав керуватися правовим висновком суду, викладеним у мотивувальній частині судового рішення суду від 19 лютого 2020 року  - врахувати спірний період підприємницької діяльності позивача до його страхового стажу та здійснити перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку стажу 35 років 5 місяців.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 19.02.2019 встановлено, що період здійснення позивачем підприємницької діяльності з 01.03.2007 по 31.12.2007 (10 місяців) та з 01.04.2008 по 31.01.2012 (3 роки 10 місяців), всього 4 роки 8 місяців підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, та позивач має право на перерахунок призначеної пенсії за віком з врахуванням вказаного періоду з 01.10.2019, відповідно вказані обставини не підлягають доказуванню.
Як свідчать матеріали справи позивач звертався до відповідача із заявами про перерахунок пенсії на підставі рішення рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2020 року.
Однак, пенсійний орган, всупереч вимогам законодавства відмовив позивачу в зарахуванні спірних періодів без прийняття обґрунтованого рішення, що є протиправною бездіяльністю, оскільки стаття 45 Закону № 1058-IV вимагає прийняття мотивованого рішення за наслідком розгляду заяв про призначення (перерахунок) пенсії.
Отже,  підлягають зарахуванню до загального страхового стажу позивача періоди з 01.03.2007 по 31.12.2007 (10 місяців) та з 01.04.2008 по 31.01.2012 (3 роки 10 місяців).
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із допущенням бездіяльності УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області щодо неприйняття рішення за наслідком розгляду його заяви про перерахунок пенсії, щодо не зарахування до страхового стажу спірного періоду ведення підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання УПФУ в м. Сєвєродонецьку Луганської області зарахувати до страхового стажу  спірні періоди ведення підприємницької діяльності з 01 жовтня 2019 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, суд зазначає, що ці доводи були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції під час розгляду та ухвалення рішення, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанцій норм матеріального права, у апеляційній скарзі не наведено.
У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.
Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Як визначено пунктами 3, 8 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року по справі №360/4924/20 - залишити без задоволення.
Рішення   Луганського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2021 року по справі №360/4924/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 02 серпня 2021 року, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.
Повне судове рішення складено 02 серпня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                 І.Д. Компанієць

Судді                                                                                                     А.А. Блохін

                                                                                                                  А.В. Гайдар