01.07.21
22-ц/812/1227/21
Провадження №22-ц/812/1227/21
ПОСТАНОВА
Іменем України
01 липня 2021 року                                                        м. Миколаїв
                                                                                      Справа № 490/3919/18
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» про визнання договорів іпотеки та поруки припиненими, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене 27 жовтня 2020 року під головуванням судді Чулупа О.С., дата складання повного тексту судового рішення не зазначена,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (правонаступник – АТ «УКРСИББАНК») про визнання договорів іпотеки та поруки припиненими. 
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 20 квітня 2007 року між ПАТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11144807000, за яким останній отримав кредит у розмірі 42 000 доларів США, з відсотковою ставкою 13,5% річних. В забезпечення виконання умов кредитного договору між відповідачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 109858 від 20 квітня 2007року. Крім того, в якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ПАТ «УкрСибБанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавці передали Банку - іпотекодержателю майно: квартиру АДРЕСА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями після його смерті є позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . На думку позивачів, оскільки зі змісту вищевказаного договору поруки не вбачається згода ОСОБА_3 відповідати за зобов`язаннями спадкоємців померлого ОСОБА_4 , то порука є припиненою на підставі ч. 1 ст. 608 ЦК України з моменту смерті боржника.
Також, посилаючись на правові висновки Верховного Суду України, висловлені при розгляді справи № 6-18цс13, позивачі зазначали, що внаслідок смерті боржника за основним зобов`язанням – ОСОБА_4 - припинився і іпотечний договір.
Посилаючись на викладене, позивачі просили визнати припиненим договір поруки № 109858 від 20 квітня 2007 року, що був укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк», визнати припиненою іпотеку згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року, що був укладений між АКІБ «Укрсиббанк та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим № 947.
Представник відповідача у відзиві на позов зазначав, що зобов`язання за кредитним договором входять до складу спадщини, а тому посилання позивача на припинення основного зобов`язання є безпідставними. За такого, іпотека також не є припиненою.
Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року визнано припиненою іпотеку згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за р. № 947. В решті позовних вимог відмовлено. Розподілено судові витрати.
В апеляційній скарзі АТ «УКРСИББАНК», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просило його скасувати в частині визнання припиненою іпотеки та ухвалити в цій частині нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначав, що суд першої інстанції не встановив обставини спадкування (правонаступництва) після смерті позичальника-іпотекодавця, не розглянув клопотання Банку про витребування спадкової справи, що унеможливило з`ясування кола осіб, які прийняли спадщину. Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновку, що іпотека є припиненою у зв`язку зі смертю позичальника, застосувавши до спірних правовідносин положення ч. 1 ст. 253 ЦК України, натомість до іпотеки 1/4 частки квартири підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 523 ЦК України. Вказують, що в межах спірних правовідносин Банк не отримував відомостей про прийняття спадщини кимось із спадкоємців, таким чином строк для пред`явлення вимог до спадкоємців померлого не почав свій перебіг. До того ж пунктом 6.8. Договору іпотеки передбачено, що ця іпотека зберігає силу у випадку коли у встановленому законом порядку відбувається переведення боргу за кредитним договором на іншу особу або змінюється власник предмету іпотеки з інших підстав, таким чином іпотекодавці погодилися забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (боржниками)-спадкоємцями основного боржника відповідно до положення ч 1 ст. 523 ЦК України, а отже підстав для припинення іпотеки в частині 3/4 частки квартири також немає.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачі просили апеляційну скаргу АТ «УКРСИББАНК» залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважають, що судом першої інстанції було з`ясовано всі обставини справи, а доводи Банка про те, що ним не пропущений строк на пред`явлення вимог до спадкоємців боржника, є безпідставними, оскільки 29 листопада 2017 року на адресу ПАТ «УКРСИББАНК» було направлено повідомлення про смерть ОСОБА_4 . За такого, відповідач втратив право вимоги до спадкоємців, а тому доводи апелянта про відсутність підстав для припинення іпотеки ј частки квартири не заслуговують на увагу. Також, на думку позивачів, апелянт невірно трактує пункт 6.8. Договору іпотеки, оскільки ці умови договору не пов`язані із правонаступництвом в порядку спадкування, а тому не стосуються спірних правовідносин. Сплив передбачених ст. 12181 ЦК України строків пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника має наслідком припинення такого зобов`язання, а згідно ст. 17 Закону України «Про іпотеку» припинення основного зобов`язання має наслідком припинення іпотеки, а тому доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції про припинення іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року. Також просили вирішити питання щодо розподілу судових витрат з урахуванням того, що ОСОБА_1 було укладено договір із адвокатом Біловим І.В., за послуги якого сплачено 5 000 грн.
В суді апеляційної інстанції представник АТ «УКРСИББАНК» - адвокат Луцишин Я.М. - апеляційну скаргу підтримав. 
ОСОБА_1 та її представник – адвокат Білов І.В. - підтримали доводи і вимоги відзиву на апеляційну скаргу.
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не з`явилися, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення апеляційної скарги заперечували.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скарга підлягає задоволенню із наступних підстав. 
З матеріалів справи вбачається, що 20 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11144807000 та договір про надання споживчого кредиту № 11144807000. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 109858 від 20 квітня 2007 року. Крім того, між АКІБ «УкрСибБанк» та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку Банку - іпотекодержателю квартиру АДРЕСА_1 , що належала іпотекодавцям на праві спільної часткової власності – по ј частині кожному (а.с. 33-36, 42). Даний договір іпотеки був посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за реєстровим № 947. 31 березня 2009 року за нотаріально посвідченим договором сторонами було внесено зміни до договору іпотеки щодо обсягу забезпечених кредитних зобов`язань.
Рішенням Центрального районного суду м.Миколєва від 04 листопада 2015 року у сраві № 490/13555/14-ц стягнуто з  ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ "УкрСиббанк" у солідарному порядку заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 11144807000 від 20.04.2007 року в розмірі 32 394,17 дол. США (еквівалент 419 505 грн. 25 коп.) та 6 044 грн. 16 коп., з яких 29 092,48 дол. США (еквівалент 376 748 грн. 29 коп.); 3 301,69 дол. США (еквівалент 42 756 грн. 96 коп.) - заборгованість за процентами; 2 190 грн. 76 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 853 грн. 40 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків. Стягнуто з  ОСОБА_4  та ОСОБА_3  на користь ПАТ "УкрСиббанк" судовий збір у розмірі по 1 827 грн. з кожного. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання кредитного договору недійсним відмовлено (а.с. 79-81).
04 жовтня 2016 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного судового рішення (а.с. 82).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 18).
Задовольняючи позовні вимоги про визнання припиненою іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що на майнового поручителя може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов`язку щодо виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди майнового поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в договорі іпотеки. Тоді як у спірному договорі іпотеки не міститься положень щодо згоди позивачів відповідати за будь-якого нового боржника, а тому є підстави для задоволення позову в частині визнання іпотеки припиненою.
Проте, з огляду на конкретні обставини даної справи та підстави позову, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про припинення іпотеки підлягають задоволенню.
Так, правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України.
Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Згідно зі статтями 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за кредитним договором не є такими, що нерозривно пов`язано з його особою, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної частиною першою статті 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній не давав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.
Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).
У частині першій статті 17 Закону України "Про іпотеку" визначені підстави припинення іпотеки, а саме: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.
Отже, такої підстави припинення іпотеки, як смерть боржника за основним зобов`язанням, законом не передбачено.
Верховний Суд України у постанові від 17 квітня 2013 року у справі № 6-18цс13, на яку у посилаються позивачі у своїй позовній заяві, дійшов висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
За такого, посилання у позові на смерть ОСОБА_4 як на підставу припинення зобов`язання як за основним зобов`язанням (кредитним договором), так і за забезпечувальним зобов`язанням (договором іпотеки), суперечить вимогам закону. 
Згідно з умовами спірного договору позичальник і майнові поручителі зобов`язалися відповідати перед іпотекодержателем за невиконання позичальником зобов`язання за кредитним договором у межах вартості частини предмета іпотеки, що належить кожному з них.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель; майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи-боржника. Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки (частина перша статті 11 цього Закону).
Згідно зі статтями 546, 553, 572, 575 ЦК України порука та застава (зокрема, іпотека) є різними видами забезпечення виконання зобов`язань. А тому приписи інституту поруки не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем за договором іпотеки.
Отже, доводи позивачів про припинення майнової поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України колегія суддів вважає необґрунтованим.
У зв`язку зі смертю позичальника ОСОБА_4 було відкрито спадщину, до складу якої ввійшло, зокрема, право на 1/4 частку предмета іпотеки, що належала на праві власності позичальникові.
Як вбачається з дослідженої судом апеляційної інстанції спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , із заявами про прийняття спадщини звернулися його доньки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 178,184 ).
Згідно довідки ТОВ «Центральний» від 12.12.2017р. на день смерті ОСОБА_4 з ним також проживала та була зареєстрована ОСОБА_3 , проте на час смерті ОСОБА_4 вона вже у шлюбі з ним не перебувала (а.с.190).
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).
Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником (частина перша статті 523 ЦК України).
Отже зобов`язання іпотекодавця за договором іпотеки може бути повністю припиненим з підстави, визначеної ч. 1 ст. 523 ЦК України, у випадку, коли спадкоємцем позичальника, а отже, і новим боржником за кредитним договором, є інша особа, ніж цей майновий поручитель, і якщо останній (не спадкоємець) не дав згоди на забезпечення виконання основного зобов`язання новим боржником.
Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбулася заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємців, які прийняли у спадщину спадкове майно, зокрема, належну померлому частку у іпотечній квартирі – на ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а тому останні за визначених у законодавстві умов надалі несуть відповідальність за кредитним договором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Крім того, ані позовна заява, ані інші матеріали справи не містять незгоди ОСОБА_3 на забезпечення виконання основного зобов`язання новими боржниками.
Такі обставини свідчать про відсутність підстав для припинення іпотеки із зазначених позивачами підстав.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення вимог щодо визнання припиненою іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року.
Положеннями статті 13 ЦПК України передбачено, що визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 
Приписами частини 6 статті 367 ЦПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову , що не були предметом розгляду в суді першої інстанції
За такого посилання позивачів у відзиві на апеляційну скаргу про припинення іпотеки у зв`язку зі спливом визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців, що має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань, та такі ж заперечення ОСОБА_1 та її адвоката Білова І.В. у суді апеляційної інстанції – колегія суддів не враховує, оскільки зі змісту позовної заяви вбачається, що це не було підставою позову, який є предметом даного судового розгляду.
Разом із тим, це не перешкоджає зверненню позивачів до суду з новим позовом, зазначивши інше обґрунтування своїх вимог.
Таким чином відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року в частині визнання іпотеки припиненою підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення – про відмову у задоволенні даних вимог.
Рішення суду в частині вирішення судом позовних вимог про визнання припиненим договору поруки № 109858 від 20 квітня 2007 року, що був укладений між ОСОБА_3 та АКБ «Укрсиббанк», в апеляційному порядку не оскаржувалось, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України законність і обґрунтованість судового рішення в цій частині не перевірялась.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» задовольнити.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 жовтня 2020 року в частині визнання припиненою іпотеки згідно з договором іпотеки від 20 квітня 2007 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , посвідчений нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Горбуровим К.Є. за р. № 947 – скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення – про відмову у задоволенні даних вимог.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя                                            В.В. Коломієць

Судді:                                                                О.О. Данилова

                                                                                 Н.О. Шаманська

Повний текст постанови складено 09 липня 2021 року