ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 вересня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/10337/20
Головуючий у першій інстанції - Логвіна Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1166/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді: Харечко Л.К.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А., 
секретарів: Поклад Д.В., Позняк О.М., 

учасники справи: позивач - ОСОБА_1 , відповідач - ОСОБА_2 , третя особа - Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), 

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2021 року у складі судді Логвіної Т.В., повний текст якого складений 11.06.2021 року у м. Чернігові, 
                                У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати відповідача батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати Чернігівський міський Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження № 123 від 17.01.2015, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 , стягнути з відповідача щомісячно на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня народження дитини і до досягнення дитиною 18 років.
Обгрунтовувала позов тим, що з відповідачем мала стосунки протягом 5 років. ІНФОРМАЦІЯ_1 у неї народилася дочка ОСОБА_3 . ОСОБА_2 є батьком дитини, цього факту він не заперечує, однак він відмовився подати в органи реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію себе батьком, отже, запис про батька був проведений у порядку, передбаченому ст. 135 Сімейного кодексу України.
Донька проживає з позивачкою та бабусею і знаходиться на повному її утриманні. 
Не дивлячись на те, що відповідач визнає себе батьком ОСОБА_3 , проте, матеріально утримувати дитину відмовляється.
Вважала, що оскільки ОСОБА_2 ухилявся від сплати аліментів з самого народження дитини, ухиляється і досі, тривалий час перебував за кордоном, знаючи, що дитина є його дочкою та, що вона потребує матеріальної допомоги, з нього, згідно з ст. 191 СК України, підлягають стягненню аліменти за минулий час.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2021 року позов задоволений частково, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зобов`язано Чернігівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження № 123 від 17.01.2015 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, зазначивши батьком дитини - ОСОБА_2 . Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з 12.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 681,60 грн у відшкодування сплаченого судового збору та 8 852,06 грн у відшкодування витрат за проведення експертизи, а всього 10 533,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840,80 грн судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення в частині дати стягнення аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки на утримання малолітньої ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дати народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1 за минулий час та до досягнення дитиною повноліття.
Доводи скарги зводяться до того, що суд безпідставно відмовив в частині вимог щодо дати, з якої, на думку позивачки, повинні стягуватись аліменти, адже, нею надано достатньо доказів про вжиття відповідних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, який фактично ухилявся від їх сплати, починаючи з дня народження доньки і до цього часу. Вказані обставини дають підстави для застосування вимог статті 191 СК України.
Звертає увагу на те, що під час розгляду справи, а саме, після того, як до суду надійшли результати експертизи про підтвердження батьківства відповідача, останній через свого представника визнав позовні вимоги у повному обсязі. Суд відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в цьому випадку, повинен був або ухвалити рішення про повне задоволення позовних вимог або, якщо було б встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону, повинен був постановити ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову та продовжити судовий розгляд. Проте такої ухвали суд не постановлював, що свідчить про порушення норм процесуального закону.
Крім того в судовому засіданні 01.06.2021 було проголошено вступну і резолютивну частини рішення суду про повне задоволення позову, але, отримавши повний текст рішення, позивачка зрозуміла, що позовні вимоги задоволені частково.  
Вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Рішення суду в частині визнання відповідача батьком малолітньої ОСОБА_3 , зобов`язання Чернігівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження та стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, сторонами не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.
Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц.
Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення у даній справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з ОСОБА_2 з моменту народження дитини - з ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відмовляючи у задоволенні позову у зазначеній частині суд виходив з того, що позивачкою не було надано доказів, що нею вживались заходи, спрямовані на отримання від відповідача аліментів, а останній ухилявся від їх сплати, тому, дійшов висновку, що аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позову.
З таким висновком погоджується і апеляційний суд, оскільки вважає, що він відповідає вимогам матеріального закону.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В статті ст. 12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 
Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за десять років.
Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (дохід), не реагувала на направлені йому листи та інші подібні дії.
Тобто обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість одержати у звя`зку з ухиленням останнього від їх сплати. 
В обгрунтування позовних вимог та доводів, викладених в апеляційній скарзі стосовно доведеності факту вжиття заходів щодо одержання аліментів з ОСОБА_2 та неможливості їх отримання з підстав ухилення останнього від їх сплати, ОСОБА_3 зазначала, що починаючи з моменту народження, а саме, коли їх дочці виповнилося 6 місяців, відповідач звільнився з роботи та поїхав за кордон, ухиляючись від сплати аліментів. На її звернення за допомогою до нього після повернення останній відмовив надати матеріальну допомогу.
Вказані обставини в силу положень ст. 191 Сімейного кодексу України позивачкою не доведені, належними доказами, як цього вимагає процесуальний закон (ст. ст. 12, 81 ЦПК України) не підтверджені, тому, колегія суддів не вбачає підстав для визнання таких доводів обгрунтованими.
Посилання позивачки на те, що відповідач визнав позовні вимоги повністю, у зв`язку з чим, вона не повинна була надавати докази про вжиття заходів щодо одержання аліментів і суд першої інстанції повинен був ухвалити рішення про повне задоволення позову, зокрема, стягнути аліменти не з дня подання позову, а з дня народження дитини, до уваги не сприймаються з огляду на наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. 
У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 Кодексу).
Заява представника відповідача про визнання позовних вимог (а. с. 104) не містить даних, що відповідачу роз`яснені наслідки відповідної процесуальної дії. Крім того в суді апеляційної інстанції представник відповідача - адвокат Кашуба М.О. пояснив, що написавши заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі, він мав на увазі позовні вимоги щодо батьківства і що аліменти підлягають стягненню починаючи з дня пред`явлення позову до суду, оскільки відповідач визнав лише вказані вимоги і на інше його не вповноважував. 
Доводи скарги про те, що суд проголосив рішення (вступну і резолютивну частини) про повне задоволення позовних вимог, а після складення повного його тексту було з`ясовано, що суд частково задовольнив вимоги позивачки, спростовуються матеріалами даної справи, зокрема тим, що після виходу в 11.15  01.06.2021 з нарадчої кімнати суд підписав вступну і резолютивну частини рішення без його проголошення. 
Вказані обставини підтверджуються протоколом судового засідання від 01.06.2021 (а. с. 109) та копмакт-диском по справі № 750/10337/20, на якому відсутній запис проголошення судового рішення 01.06.2021 (а.с. 503).    
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на вищевикладене вище, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                      П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складений 28.09.2021.

Головуюча                            судді: