ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5091/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.В. Руденко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  21 вересня 2021 року                                                                                         м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого-судді          Парінова А.Б.,
суддів:                              Беспалова О.О.,
                                        Ключковича В.Ю.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в   якому просив суд: 
- визнати протиправними та скасувати рішення Драбівського відділу обслуговування громадян (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №2300-0305-8/31253 від 03.07.2020 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області №3424-3564/Ч-03/8-2300/20 від 08.07.2020 року щодо відмови у призначенні та перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника ОСОБА_2 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2;
- зобов`язати Драбівський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії по втраті годувальника з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з дня, що настає за днем смерті годувальника ОСОБА_2 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію за віком відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 був на утриманні у померлого сина ОСОБА_2 , який отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. 22.05.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Відповідач листом №3424-3564/Ч-03/8-2300/20 від 08.07.2020 повідомив позивача, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається з дня подання заяви. Позивач вважає, що пенсія по втраті годувальника має бути призначена з дня, що настає за днем смерті годувальника ОСОБА_2 , тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року у  задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції   та ухвалити нове рішення, яким у задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на обставини аналогічні викладеним у позові та наголошує, що відмова відповідача у переведенні його з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника з 22.05.2020 є протиправною, оскільки така має бути призначена не з дати подання заяви, а з дня смерті годувальника. Також, апелянт посилається на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.12.2020 року по аналогічній справі, яке прийнято на користь особи позивача.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою    ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.
Відповідачем було подано до суду відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого останній зазначає, що вимоги апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, а викладені у апеляційній скарзі доводи - такими, що суперечать нормам чинного законодавства. Разом з цим, відповідач стверджує, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору було правильно встановлено обставини справи та надано їм належну правову оцінку з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. 
З огляду на викладені у відзиві обставини, позивач просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на строк, що не перевищує п`ятнадцяти днів.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 (позивач у справі), згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.02.1961 року.
ОСОБА_2 був суддею у відставці та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.
Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 24.10.2019 року ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
22.05.2020 року позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
З листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області                            № 3424-3564-Ч-03/8-2300/20 від 08.07.2020 вбачається, що позивач був переведений на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 22.05.2020.
25.06.2020 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив здійснити призначення та перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника ОСОБА_2 , тобто з ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відповідач листом № 3424-3564-Ч-03/8-2300/20 від 08.07.2020 відмовив позивачу у переведенні позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач, вважаючи відмову у переведенні його на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправною, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для призначення та перерахунку позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутні, тому відповідач відмовив позивачу у такому призначенні та перерахунку на законних підставах.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до частини 2   статті 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені   Конституцією   та законами України.
Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV врегульовано, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (частина перша статті 10 Закону № 1058-IV).
Частиною першою статті 36 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. 
Частиною 1 ст. 45 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника. 
Згідно частини другої 2 статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону. 
Частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Отже, частиною третьою  ст. 45 Закону № 1058-IV вбачається, що переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання заяви з усіма необхідними документами.
Разом з цим, як було встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 22.05.2020 позивач звертався до відповідача з заявою саме про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, а не з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Колегія суддів зауважує, що згідно з приписами пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1 у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
При цьому, відповідно до пункту 4.1. Порядку № 22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання, зокрема, про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Нормами пункту 4.3 Порядку № 22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для переведення з одного виду пенсії на інший орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає відповідне рішення без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Отже, з аналізу наведених вище норм законодавства слідує, що підставою для переведення з одного виду пенсії на інший є заява встановленого зразка, а також додані до неї документи, які підтверджують право на таке переведення, надані до органу Пенсійного фонду України в установленому чинним законодавством порядку та таке переведення проводиться пенсійним органом з дня подання відповідної заяви.
Як вже зазначалось та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 отримував пенсію за віком на підставі Закону України  «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та 22.05.2020 звернувся до Драбівського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника та саме з вказаної дати позивача переведено на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.
З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, приймаючи рішення про переведення позивача з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з дня подання ним заяви діяв у спосіб, в межах повноважень та у відповідності до вимог чинного законодавства.
Таким чином відповідно вірним є висновок суду першої інстанції, що підстави для призначення та перерахунку позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2 у даному випадку відсутні, оскільки відповідач правомірно відмовив позивачу у такому призначенні та перерахунку.
Колегія суддів вкотре зауважує, що в даному випадку мало місце саме переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, а не її призначення, а тому доводи апелянта про необхідність застосування до даних правовідносин положень пункту 3 частини 1  статті 45 Закону №1058, є помилковими, оскільки вказана норма поширюється на осіб, яким пенсія по втраті годувальника призначається. 
Інше тлумачення позивачем положень вказаного Закону не відповідає принципу верховенства права.
Колегія суддів зазначає, що кожна наступна зміна виду пенсії є переведенням або переходом з одного виду пенсії на інший, а не новим її призначенням чи перерахунком, оскільки в практиці застосування пенсійного законодавства не існує поняття другого, третього, подальшого або іншого призначення пенсії. Законодавець оперує лише поняттям призначення пенсії, яким є первинне її призначення, та поняттям переведення пенсії з виду на вид, яким є всі подальші зміни виду пенсії.
Пенсія за віком та у зв`язку із втратою годувальника є різними видами пенсій. Позивач скористався правом на вибір виду пенсії, а тому має дотримуватись умов, з якими законом пов`язує право на той чи інший вид пенсії.
Щодо посилання апелянта на практику Дніпропетровського окружного адміністративного суду колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України суд апеляційної інстанції під час розгляду справи в апеляційному порядку враховує правові позиції висловлені Верховним Судом з подібних правовідносин. 
Отже, з огляду на встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення адміністративного позову, оскільки дії та рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні та перерахунку пенсії у зв`язку з втратою годувальника з дня, що настає за днем смерті годувальника ОСОБА_2 , а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2, були правомірними.
Відповідно до вимог ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.
Враховуючи принцип змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів, а також у доведенні перед судом їх переконливості, суд зазначає, що обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов`язку доказування протилежного.
Разом з цим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних та допустимих доказів протиправності дій суб`єкта владних повноважень в частині спірних правовідносин.
За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про правомірність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.
У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 310, 315-316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя                                                            А.Б. Парінов

Судді:                                                                                О.О. Беспалов

                                                                                          В.Ю. Ключкович