П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

14 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/5737/21	

Категорія: 111020300                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М. М.
                                                                                                                                    Місце ухвалення:  м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                   –  Ступакової І. Г. 
              при секретарі – Поварчук В. В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду  від 14 червня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2021 року №Ф-35752-51 Головного управління ДПС в Одеській області.
В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 03.04.2021 року ним отримано податкову вимогу про сплату боргу по ЄСВ у розмірі 37788,74 грн. Нарахування боргу, як було встановлено пізніше, здійснювалось з підстави перебування на обліку податкового органу як фізичної особи-підприємця та нарахування суми єдиного внеску щомісячно у розмірі мінімальних внесків. Позивач із вказаним не погоджується та вважає, що контролюючим органом при нарахуванні йому суми боргу було допущено невірне трактування норм чинного законодавства в частині сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки за рішенням суду підприємницька діяльність позивача була припинена ще у 2008 році. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду  від 14 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги – задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.02.2021 року №Ф-35752-51 Головного управління ДПС в Одеській області.
Стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 908,00 коп.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначає, що якщо платником єдиного внеску не отримано дохід у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 13.07.2000 року був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.
Постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №2-а-4091/08 від 23.04.2008 року припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи ОСОБА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 (а.с.5-6).
03.04.2021 року позивачем отримано податкову вимогу про сплату боргу по ЄСВ у розмірі 37788,74 грн. Вимога сформована на підставі заборгованості зі сплати єдиного внеску. 
Вважаючи вимоги про сплату боргу (недоїмки) протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що у зв`язку із відсутністю у позивача статусу фізичної особи-підприємця у період нарахування податкова вимога від 22.02.2021 року №Ф-35752-51  є протиправною та підлягає скасуванню як така, що без законних підстав встановлює податковий борг позивачу.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі  ЄСВ), умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються  Законом України від 08.07.2010 №2464-VI  «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  (далі  Закон №2464).
Згідно з ч. 2  ст. 2 Закону №2464-VI, виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України  Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п. 4 ч. 1  ст. 4 Закону №2464-VІ, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Відповідно до пункту 6 частини 1  статті 1 Закону №2464  недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до абзацу 1 частини четвертої  статті 25 Закону України №2464-VI, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.
Тобто,  статтею 25 Закону України №2464-VI  встановлено право контролюючого органу надсилати платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату із дотриманням певних вимог: (1) за формою та (2) у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Отже, визначення наявності у особи статусу фізичної-особи підприємця має першочергове значення для вирішення питання щодо наявності обов`язку сплати єдиного внеску.
Відповідно до п. 9 Закону України  Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань  фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України  Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань  Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру.
Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 3 частини першої статті 7 Закону України  Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування  єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пункті 4 частини першої  статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, розмір єдиного внеску не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.
Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Наведене правове врегулювання дає підстави для висновку, що, з урахуванням особливостей форми діяльності осіб, що зареєстровані як фізичні особи підприємці, проте фактично не здійснюють та не ведуть господарську діяльність та доходи не отримують, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.
Як вбачається з матеріалів справи,  Постановою Одеського окружного адміністративного суду у справі №2-а-4091/08 від 23.04.2008 року припинено підприємницьку діяльність суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи ОСОБА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_1 .
У резолютивній частині такої постанови зазначено: «Після набрання чинності постанови направити її для виконання державному реєстратору виконавчого комітету Одеської міської ради».
При цьому, у постанові визначено, що станом на момент вирішення питання про припинення підприємницької діяльності позивача останній не має заборгованості зі сплати податків, зборів (обов`язкових платежів перед бюджетом).
Крім того, судом першої інстанції правомірно вказано, що позивачем у справі №2-а-4091/08 виступала Державна податкова інспекція у Малиновському районі м. Одеси, правонаступником якої є відповідач у даній справі, і саме на відповідача покладено обов`язок щодо виконання рішення суду. Недотримання відповідачем строків прийняття відповідних рішень позбавило позивача можливість передбачати наслідки, та позбавило, у випадку необхідності та з належною допомогою, узгоджувати свою поведінку, та як наслідок призвело до покладення на позивача надмірного тягаря зі сплати єдиного внеску.
У рішенні ЄСПЛ від 20 січня 2012 року у справі «Рисовський проти України» підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (пункт 70).
Згідно пункту 2 частини 1  статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» №755-ІV від 15.05.2003 державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі щодо припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи.
Таким чином, рішення суду про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця є підставою для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису про припинення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.
Так, згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інформація про фізичну особу-підприємця за критерієм пошуку РНОКПП НОМЕР_1 у відсутня.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнання протиправною та скасування спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з підстав відсутності у позивача статусу фізичної особи-підприємця у період нарахування.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та не дають підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, отже  апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів  не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено та підписано 15 вересня 2021 року. 

Головуючий суддя:                                                                                 О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                    А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                    І. Г. Ступакова