Справа № 161/5375/21 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/1127/21  Категорія: 39 	  Доповідач: Федонюк  С. Ю.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
31 серпня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Федонюк С. Ю.,
суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року,
В С Т А Н О В И В:
       У березні 2021 року АТ «Акцент-Банк» подало до суду даний позов, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 13.05.2019 року приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в «А-Банку» з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки шляхом підписання відповідної анкети-заяви, згідно з якого на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.
Вказує, що відповідачем було порушено зобов`язання за умовами кредитного договору, у зв`язку з чим у нього станом на 27.12.2020 року виникла заборгованість перед АТ «Акцент-Банк» в сумі 17525,75 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 13089,29 грн, за відсотками - 4386,46 грн, штрафу - 50,00 грн.
На підставі викладеного позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 у користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 13.05.2019 року в розмірі 13089 грн. 29 коп. та 1569 грн. 90 коп. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, вказує, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що позовні вимоги  в іншій частині позову не підлягають задоволенню. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення заборгованості за відсотками, адже істотні умови договору сторонами погоджені, підписана анкета-заява містить умови про те, що Паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною договору банківського обслуговування, а також Умов та Правил.
Відзив на апеляційну скаргу в даній справі не подавався.
       Справа розглядається в порядку спрощеного позовного письмового провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.
Згідно з положеннями ч.ч. 1- 4 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційний суд у складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з частинами першою - п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд виходив з тих обставин, що позивачем не доведено наявність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови кредитного договору, а саме, сплату процентів за користування кредитними коштами.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 13.05.2019 року ОСОБА_1 з метою укладення кредитного договору отримав кредитну картку шляхом підписання відповідної анкети-заяви.
У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 8).
До позову банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://a-bank.com.ua/terms/ (а.с. 9-14).
Разом із позовною заявою, крім копій анкети-заяви і паспортаспоживчого кредиту на ім`я ОСОБА_1 , позивач подав до суду також розрахунок заборгованості станом на 27.12.2020 року (а.с.7), Витяг із Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банку» (а.с.9 (зворот) - 13), який не містить підпису відповідача про ознайомлення саме з цією редакцією Умов та правил; копію відомостей з ЄДРПОУ (а.с16); копію банківської ліцензії (а.с.17); витяг із Статуту акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (а.с.18-20). 
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 27.12.2020 року відповідачу нарахована заборгованість в розмірі 17525,75 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 13089,29 грн, за відсотками - 4386,46 грн, штрафу - 50,00 грн (а.с. 7).
Як вказано позивачем, повна версія Умов, Правил і Тарифів надання банківських послуг розміщена на сайті банку https://a-bank.com.ua/terms .
Представник АТ «Акцент-банк» до доказів долучив також паспорт споживчого кредиту, що не містить підпис відповідача (а.с.8-9).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Принцип диспозитивності цивільного судочинства викладений у статті 13 ЦПК України, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обов`язок доказування і подання доказів закріплено у статті 81 ЦПК України, згідно ч. 1, 5 якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що у випадку його невиконання суб`єктом доказування суд має право визнати факт, на який посилалася заінтересована сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в «Акцент-Банку», надані позивачем та наявний в матеріалах цієї справи, який не містить підпису відповідача ОСОБА_1 , не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків та штрафу.
Приймаючи до уваги те, що в анкеті-заяві від 13.05.2019 року відсутній обов`язок відповідача по сплаті позивачу відсотків, тоді як Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність позовних вимог щодо стягнення з відповідача нарахованих відсотків у сумі 4386,46 грн та штрафу в розмірі 50 грн.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.
Разом з тим, Паспорт споживчого кредиту за прогорамою «Кредитна картка», який не підписаний споживачем, та на який посилався позивач, містить застереження про те, що вказана в ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2019 року. 
Крім того, зі змісту цього Паспорту вбачається, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо.
У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.
Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.
Слід звернути увагу, що заява-анкета датована - 13.05.2019 року, тоді як Паспорт споживчого кредиту є актуальним лише до 01.01.2019 року. Крім того, будь-якої інформації про особу споживача в Паспорті споживчого кредиту, долученого позивачем до позовної заяви, не вказано.
Враховуючи, що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, посилання на Паспорт споживчого кредиту як складову договору та саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не підтверджують доводи апеляційної скарги.
На підставі наведеного колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками та штрафу, оскільки нарахування такої заборгованості не підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються до уваги вказані доводи апеляційної скарги.
Таким чином, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні про відмову в задоволенні частини позовних вимог дійшов правильних висновків, оскільки відповідач не підписував жодного документа, яким було би передбачено нарахування йому процентів за користування кредитними коштами та штрафних санкцій.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування чи зміни немає.
       За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 268, 367- 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд 
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства «Акцент-Банк» залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2021 року в даній справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 31 серпня 2021 року.

Головуючий 

 
Судді