ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа №740/3868/21                                                            Суддя (судді) першої інстанції: Ковальова Т.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2021 року                                                                      м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді                                                                      Ключковича В.Ю.,
суддів                                                                                          Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

До Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області, в якому просив суд визнати неправомірними дії поліцейського СРПП Ніжинського РВП старшого сержанта поліції Топішко М.Г. при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення та скасувати постанову від 30.06.2021 серії БАБ №946921.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем 2 за відсутності будь-яких доказів вини позивача. Крім того, відповідач 1 не представився, не роз`яснив позивачу його права.
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.08.2021 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, порушує норми матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню. Позивач звертає увагу, що суд першої інстанції через стислі строки розгляду даної категорії справ не надав часу надати докази реєстрації причепа. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18.08.2021 та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 08.09.2021.
Відзиву на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходило.
Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, поліцейським ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Топішко М.Г. 30.06.2021 складено постанову серії БАБ №946921 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 30.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено штраф в сумі 850 грн.
Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 30.06.2021 о 14 год. 32 хв. на с/д Бурківка-Красносільське Ніжинського району позивач керував транспортним засобом - трактором «ЮМЗ-6», державний номерний знак НОМЕР_1 , з причепом, який незареєстрований у встановленому законом порядку, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відтак до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 грн.
Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції враховуючи те, що позивачем не надано доказів реєстрації причепу, прийшов до висновку, що оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень. Підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення не вбачається.
Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами п. 30.1. Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Відповідно до п.п. а, б, п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон).
Згідно п. 1.10 ПДР України транспортний засіб - пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.
Керуючись ст. 222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 6 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Пунктом 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (надалі - Інструкція №1395) визначено, що в разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
При цьому особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст. 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).
Також, згідно ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію», полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП містить перелік доказів в справі про адміністративне правопорушення. В тому числі зазначено, що це є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані в тому числі можуть підтверджуватись показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Керуючись приписами ст. 252 КУпАП оцінка доказів відбувається за внутрішнім переконанням посадової особи, що розглядає справу, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
В своєму позові та в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не порушував правил дорожнього руху, постанова є незрозумілою, відповідач 2 при її прийнятті нічого не пояснив, не дав можливості надати пояснення та докази реєстрації причепа.
Частиною 6 ст. 121 КУпАП передбачено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Колегія суддів зазначає, що диспозиція ч. 6 ст. 121 КУпАП є бланкетною, тому при виявлені порушень, визначених цією частиною даної статті, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності мають бути зазначені конкретні правила такої реєстрації, їх підпункт, пункт, назва, що створює умови для уникнення двозначності тлумачення складу адміністративного правопорушення.
Але в постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності наявне лише посилання на п. 30.1 ПДР України. Проте відсутнє обґрунтування порушення інших приписів законодавства та порушення правил реєстрації транспортного засобу, що повинен зробити суб`єкт, який здійснює притягнення до адміністративної відповідальності. Також не зазначено чи був такий причеп саморобним чи відсутній/наявний його реєстраційний номер, марка, заводський номер. 
Отже, колегія суддів приходить до переконання, що в даній ситуації сама суть правопорушення сформульована не конкретно і в спірних правовідносинах має місце «правова невизначеність» щодо визначення правового статусу «причепу», як транспортного засобу, яка не дає змоги особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Крім того, відсутня можливість ідентифікувати який саме причеп використовувався позивачем 30.06.2021. До того ж матеріали справи не містять доказів фіксації події за допомогою відео реєстратора відповідача 2.
Колегія суддів наголошує на важливості застосування в даних правовідносинах по притягненню особи до адміністративної відповідальності принципу верховенства права (стаття 8 Конституції України).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В судове засідання представники відповідачів не прибули, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву у встановлений судом строк також не подавав, не було подано суду для дослідження будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення та доводи позивача не були спростовані.
З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення. Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.
Крім того, у якості доказів до апеляційної скарги позивачем надано копію:
- свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 - трактору колісного, реєстраційний № НОМЕР_1 , марка ЮМЗ-6, рік випуску 1972, заводський № НОМЕР_3 , двигун № НОМЕР_4 , об`єм двигуна 4940 см куб., свідоцтво про реєстрацію машини НОМЕР_5 від 10.02.1997, власник - ОСОБА_1 , видано Інспекцією Держтехнагляду по Борзнянському р-ну 01.06.2010;
- свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_6 - причіпу, реєстраційний ЯР05298, марка 1ПТС-2, рік випуску 1983, заводський № НОМЕР_7 , власник - ОСОБА_1 , видано Інспекцією Держтехнагляду по Борзнянському р-ну 12.11.2008.
Колегія суддів вважає вказані докази належними та приймає до уваги.
Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Колегія суддів звертає увагу на те, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
На можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22.12.2010 №23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху». Зокрема в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Названі обставини не дають змоги колегії суддів однозначно оцінити дії ОСОБА_1 як такі, що містять склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:
1) про накладення адміністративного стягнення;
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 241 цього Кодексу;
3) про закриття справи.
Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст. 286 КАС України.
Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову. 
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС).
За приписами ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зазначене положення поширюється на доказування правомірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.
Проте, апеляційний суд встановив, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності містить інформацію, що правопорушення сталося о 14:40 30.06.2021, втім не містить посилання на будь-які докази, які були використані відповідачем 2, не містить ідентифікуючої причеп інформації, як і не містять матеріали справи жодних доказів фіксації відповідачем 2 самої події адміністративного правопорушення.
З огляду на викладені обставини притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не може вважатися законним, унаслідок чого оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Крім того, в п. 30 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Протилежного відповідачами не доведено ні в суді першої інстанції, ні під час перегляду даної справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на відсутність доказів вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №946921 від 30.06.2021, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу 850 грн. підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення слід закрити.
Відповідачами, всупереч вимогам статті 251 КУпАП, статті 77 КАС України не спростовані такі доводи позивача, жодного доказу не надано. Сама лише постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом вчинення адміністративного правопорушення, а лише рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення.
З огляду на встановлені колегією суддів обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, колегія суддів приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.
Вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача 2 не підлягають до задоволення з огляду на положення ч. 3 ст. 286 КАС України, якими передбачено конкретний перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, судовий збір підлягає поверненню позивачу у повному обсязі за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи при недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими призвели до помилкового вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог слід скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити частково, скасувати оскаржувану постанову та відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України закрити справу про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області, поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області про скасування постанови - задовольнити частково.
Скасувати постанову серії БАБ №946921 від 30 червня 2021 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 гривень, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_8 , виданий Борзнянським РС УДМС в Чернігівській області 18 серпня 2017 року, індекс 16600, Чернігівська область, Ніжинський район, село Запоріжжя, вулиця Гагаріна, будинок 4) за рахунок бюджетних асигнувань Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області (16600, Чернігівська область, місто Ніжин, вулиця Московська, будинок 22), суму судового збору, сплаченого за подання позовної заяви в сумі 454,00 грн. (чотириста п`ятдесят чотири гривні), відповідно до квитанції №0.0.2207802732.1 від 23.07.2021 та за подання апеляційної скарги в сумі 681,00 грн. (шістсот вісімдесят одна гривня), відповідно до квитанції №3 від 27.08.2021.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя                                                                      В.Ю. Ключкович

Судді                                                                                          О.О. Беспалов

                                                                                                    А.Б. Парінов