ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" серпня 2021 р.                                                                  Справа №914/341/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді:                                                  Галушко Н.А. 
суддів                                                                      Желіка М.Б. 
                                                                      Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Олійник Н.

за участю представників учасників судового процесу:
від позивача: Мартиняк Р.М.-представник
від відповідач: Кущак Н.Б.-представник
від третьої особи: не з"явився

розглянувши апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №2302-вих-36186  від 29.04.2021 (Вх. №ЗАГС 01-05/1566/21 від 30.04.2021)
на рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2021 (повний текст складено 22.04.21)
у справі №914/341/20
за позовом Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради "Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень", м. Львів
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Львівського комунального підприємства "Агенція ресурсів Львівської міської ради", м. Львів
про звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення (виселення)

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулось з позовом до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівське комунальне підприємство «Агенція ресурсів Львівської міської ради» про зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 140, 8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, буд. 203.
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся до відповідача із заявою про припинення чинності договору оренди у зв`язку із закінченням строку його дії. Однак відповідач орендовані приміщення не звільнив та продовжує їх використовувати за відсутності будь-якої правової підстави.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 12.04.2021 у справі №914/341/20  у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено факт відправки повідомлення про припинення договірних відносин від 23.02.2017.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Управлінням комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області  від 12.04.2021 у справі №914/341/20 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити, посилаючись на те, що судом неповно встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема, скаржник зазначає, що відповідач свого обов`язку по поверненню орендованого майна не виконав і нежитлове приміщення, яке знаходиться у власності територіальної громади міста Львова, перебуває у відповідача в незаконному користуванні, що перешкоджає ефективному використанню та розпорядженню об`єктом комунальної власності в інтересах територіальної громади міста Львова.
Скаржник вважає, що фіскальний чек виданий ДПЗ «Укрпошта» від 24.02.2017 та список згрупованих відправлень рекомендованих листів є достатнім, належним та допустимим доказом направлення відповідачу повідомлення про припинення договору оренди. Письмове повідомлення про припинення договору оренди, подане в строк передбачений договором.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.
Комунальним некомерційним підприємством Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень»  подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на те, що з листа позивача від 26.06.2017 йому стало відомо про те, що 07.06.2017 на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова вирішено відмовити у продовженні договору оренди Ш-8964-14.
Також, відповідач вважає, що твердження позивача про повідомлення відповідача листом № 2302-вих-1056 від 23.02.2017 про припинення договірних відносин зв`язку із закінченням терміну дії договору № Ш-8964-14 від 20.02.2014, не відповідає дійсності, оскільки на адресу відповідача такий лист не надходив, що підтверджується витягом з журналу реєстрації вхідної документації.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2021 справу №914/341/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.04.2021 відкрито апеляційне  провадження за апеляційною скаргою Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради та призначено розгляд справи на 01.06.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2021 розгляд справи відкладено на 22.06.2021 та оголошено перерву в судовому засіданні до 03.08.2021.
Представники сторін в судовому засіданні виклали доводи заперечення щодо вимог апеляційної скарги. 
Третя особа в судове засідання не з"явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 03.08.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.          

Обставини справи
20.02.2014 Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (орендодавець) та Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» (орендар) уклали договір оренди нерухомого майна № Ш-8964-14, відповідно до розділу 1 якого орендодавець на підставі наказу Управління комунальної власності від 15.01.2014 № 4-О, договору оренди від 28.01.2011 № Ш-7700-11 передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно (об`єкт оренди), що знаходиться на балансі ЛКП «Збоїща-408» (балансоутримувач). Об`єктом оренди є приміщення, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 203 загальною площею 140, 8 кв.м з індексами приміщень 1-10, відповідно до даних технічного паспорта ЛОБТІ та ЕО від 19.02.2001. Балансова вартість об`єкта оренди, згідно допоміжної таблиці № 1 до технічного паспорту ЛОДК БТІ та ЕО від 19.02.2001, становить 28     109, 00 грн (том І а.с. 8-9).
Згідно з п. 2.1. договору об`єкт оренди буде використовуватись орендарем для денного стаціонару.
У зв`язку з фактичним використанням орендарем об`єкта оренди за попереднім договором, об`єкт оренди вважається переданим в оренду з моменту підписання даного договору (п. 3.1 договору).
Пунктом 4.1 договору визначено термін договору оренди, а саме, на 2 роки 364 дні з 20.02.2014 до 19.02.2017 включно.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 4.3 договору).
Згідно з п. 4.10 договору його чинність припиняється внаслідок: закінчення терміну, на який його було укладено; приватизації об`єкта оренди орендарем; загибелі об`єкта оренди; взаємної згоди сторін або за рішенням суду; банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.
Відповідно до п. 9.1 договору повернення орендодавцю об`єкта оренди здійснюється після закінчення терміну дії договору або дострокового його припинення чи розірвання.
Сторони повинні приступити до передачі об`єкта оренди протягом 5 днів з моменту закінчення терміну оренди. Об`єкт оренди повинен бути переданий орендарем та прийнятий орендодавцем (чи за його дорученням - Балансоутримувачем) протягом 15 днів з моменту настання однієї із подій, вказаних в п. 9.1 цього договору. При передачі об`єкта оренди складається акт здачі-приймання, який підписується сторонами (пункти 9.2-9.4 договору).
Пунктом 13.2 договору передбачено, що орендар, який належним чином виконує свої обов`язки за цим договором, після спливу строку договору має переважне право перед іншими особами на укладення Договору на новий строк. Орендар, який має намір скористатись таким правом повинен повідомити орендодавця до спливу строку договору оренди нерухомого майна через скерування на адресу управління комунальної власності департаменту економічної політики заяви з документами у порядку, визначеному відповідними нормативними документами міської ради.
Підписавши договір, сторони підтвердили, що позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 203 загальною площею 140,8 кв.м.
Відповідач 26.12.2016 подав в Управління комунальної власності заяву №2-32393/АП-2302 про продовження договору оренди Ш     8964-4 від 20.02.2014.
06.03.2017 Управління комунальної власності повідомило відповідача листом №2302-1240, що заява розглядалась 22.02.2017 на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова та рекомендовано управлінню перенести розгляд даного питання на чергове засідання комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова.
До позивача перескеровано депутатське звернення Гвоздович Ю.О. (вих. №490-Г від 20.12.2016), де зазначено, що до неї, як депутата Львівської міської ради, звернулися мешканці вул. Б. Хмельницького та прилеглих до неї вул. Височаної, вул. Олійної, вул. Туркменської, вул. Нафтової, вул. А.Навої, вул. Метлинського та вул. Діаманда з проханням сприяти переміщенню спеціалізованого наркологічного кабінету Львівського клінічного диспансеру, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Б. Хмельницького, 203.
16.01.2017 Управління комунальної власності звернулося з листом №4-2302     37 до управління освіти з метою з`ясування бачення щодо розташування ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» неподалік СШЗ №7 та дитячого садочку «Віночок».
02.02.2017 управління освіти у листі № 4-2601-194 просило розглянути можливість розташування ОКЗ ЛОР «Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер» на територіях, віддалених від навчальних закладів м. Львова.
25.03.2017 Управління комунальної власності повторно листом № 2302-2443 повідомило відповідача про перенесення розгляду питання про продовження договору оренди на чергове засідання комісії у зв`язку з необхідністю його додаткового вивчення.
07.06.2017 на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова вирішено відмовити у продовженні договору оренди Ш-8964-14 та у 6-ти місячний термін повернути балансоутримувачу орендоване приміщення по акту приймання-передачі,     про що повідомлено відповідача листами №2302-3256 від 26.06.2017 та №2302-3894 від 02.08.2017.
Відповідач ствердив, що лише з листа позивача від 26.06.2017 йому стало відомо про те, що 07.06.2017 на засіданні комісії з підготовки пропозицій для надання в оренду майна територіальної громади м. Львова вирішено відмовити у продовженні договору оренди Ш-8964-14.
Однак, як стверджує позивач, ще 24.02.2017 такий направив на адресу відповідача повідомлення № 2302-вих-1056 від 23.02.2017 про припинення договірних відносин у зв`язку із закінченням терміну дії договору № Ш-8964-14 від 20.02.2014.
Як доказ надсилання позивачем долучено копію списку згрупованих рекомендованих відправлень та фіскальний чек від 24.02.2017.
У списку згрупованих рекомендованих відправлень під № 20 зазначено найменування отримувача: Обласний комунальний заклад Львівської обласної ради     Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень; адреса: вул. Б. Лепкого, 8, м. Львів, 79007; вихідний номер документа 2302-вих-1056 від 23.02.2017. Список згрупованих рекомендованих повідомлень від 24.02.2017 скріплений відбитком календарного штемпеля органу поштового зв`язку, у фіскальному чеку від 24.02.2017 зазначено про надіслання 13 рекомендованих листів (том І а.с.20).
За вищенаведених обставин позивач, вважаючи, що договір оренди є припиненим, однак відповідач продовжує безпідставно користуватись нерухомим майном, звернувся з позовом про виселення відповідача у примусовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
З огляду на встановлені вище обставини спірні правовідносини сторін виникли щодо звільнення незаконно займаного нежитлового приміщення.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Приписами статті 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч. 1). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України (ч. 2).
Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. 
Частиною третьою статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.
Відповідно до ст.759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
Згідно із ч.ч.1, та 2 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна     -     за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.
Положення ч.1 ст.785 ЦК України встановлюють, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін.
За ч.3 ст.17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки, має переважне право, за інших рівних умов, на продовження договору оренди на новий термін. Умови договору оренди на новий строк встановлюються за домовленістю сторін. У разі недосягнення домовленості щодо умов договору переважне право орендаря на укладення договору припиняється. 
Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Тобто, норма зазначеної статті має диспозитивний характер, оскільки не вказує на те, що відповідна вимога про припинення чи зміну договору оренди має називатися виключно заявою. Така заява може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо.     Істотне значення у даному випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.
Тому, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №904/2997/18, від 29.05.2018 у справі № 923/854/17).

Як вбачається із матеріалів справи, долучений до позову список згрупованих рекомендованих відправлень не містить тринадцятизначний номер штрихкодового ідентифікатору, який присвоюється кожному рекомендованому відправленню, завдяки якому автоматизована система відстеження фіксує надані послуги з пересилання реєстрованих відправлень. Відсутність такого ідентифікатора виключає можливість відстежити шлях відправлення та встановити факт     його вручення відповідачу чи повернення позивачу.
Окрім того, у списку згрупованих відправлень зазначено 20 відправлень. Однак      у фіскальному чеку відображено лише 13 відправлень. Крім того, список не містить назви того, що саме було відправлено (містить вих.№ та дату) та ПІБ працівника АГУ.
Також, на підтвердження факту неотримання поштової кореспонденції від позивача, відповідач долучив витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 22.02.2017-02.03.2017, згідно якого жодної кореспонденції від Управління комунальної власності не надходило.
З відповіді Укрпошти на адвокатський запит (про надання інформації щодо поштового відправлення на адресу ОКЗ Львівської обласної ради "Львівський обласний державний клінічний наркологічний диспансер" від Управління комунальної власності Львівської міської ради (вих.№2302-вих-1056 від 23.02.2017) із долученням копії списку згрупованих відправлень (для ідентифікації поштового відправлення) та фіскального чеку) вбачається, що надати інформацію за прізвищем та адресою відправника або адресата не являється можливим, лише за штрихованим кодовим ідентифікатором (тринадцятизначним номером) у разі надання такого.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції, суд витребовував за клопотанням відповідача докази у вигляді поштового відправлення № 2302-вих-1056 від 23.02.2017 (поштовий конверт) та зобов`язував у разі відсутності подати письмові пояснення. Проте позивач письмових пояснень суду не надав. Лише представник у судових засіданнях ствердила, що поштовий конверт відсутній, жодних доказів, які б підтвердили його знищення суду не надано.
Вищенаведені, встановлені судом, обставини спростовують твердження скаржника, викладені в апеляційній скарзі, що фіскальний чек виданий ДПЗ «Укрпошта» від 24.02.2017 та список згрупованих відправлень рекомендованих листів є достатнім, належним та допустимим доказом направлення відповідачу повідомлення про припинення договору оренди. 
В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази (опис вкладення, повідомлення про вручення тощо) на підтвердження відправки кореспонденції відповідачу. 
З огляду на викладене, судова колегія погоджується із висновком  суду першої інстанції, що оцінивши докази у їх сукупності, факт відправки скаржником повідомлення про припинення договірних відносин від 23.02.2017 не доведено, отже, відсутність переконливих доказів щодо надсилання відповідачу повідомлення про припинення договірних відносин є підставою для відмови у задоволенні позову.
У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п. 4.3 договору).
Враховуючи викладене, правомірним є висновок суду першої інстанції про продовження дії договору на той самий строк та на тих самих умовах, які передбачені договором від 20.02.2014. 

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
За приписами ч. 1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Зокрема, посилання скаржника на те, що відповідач не виконав обов`язку щодо повернення орендованого майна і нежитлове приміщення перебуває у відповідача в незаконному користуванні, є помилковим, оскільки дію договору оренди нерухомого майна № Ш-8964-14 від 20.02.2014, продовжено на той самий строк та на тих самих умовах. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази повідомлення відповідача у встановлений законом строк про припинення договірних відносин.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року).

З огляду на описані вище встановлені обставини, Західний апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2021 у справі №914/341/20 винесене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального  права. 

Судові витрати
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись, ст. ст. 129, 269, 270, 273 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1.Рішення Господарського суду Львівської області від 12.04.2021 у справі №914/341/20  залишити без змін.
2.Апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №2302-вих-36186  від 29.04.2021 (Вх. №ЗАГС 01-05/1566/21 від 30.04.2021) залишити без задоволення.
3.Витрати зі сплати судового збору залишити за скаржником.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 16.08.2021.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                  Галушко Н.А.

Суддя                                                                       Желік М.Б.

Суддя                                                                      Орищин Г.В.