Номер провадження: 33/813/956/21
Номер справи місцевого суду: 522/5748/21 
Головуючий у першій інстанції Літвінова В.В. 
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2021 року                                                                 м. Одеса
               
Одеський апеляційний суд, під головуванням судді Гірняк Л.А.

За участю секретаря судового засідання - Ющак А.Ю.

Представника ОСОБА_1 – адвокат Дідик С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП – закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:

       ПРОЦЕДУРА та ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
16.06.2021 року інспектором 2 вз. 7 р. 2 батальйону УПП в Одеській області лейтенантом поліції Поваліхіною А. складено адміністративний протокол серії ДПР18 № 040830 з якого вбачається, що 16.03.2021р. о 18 годині 15 хвилин, керуючи автомобілем PORSCH CAYENNE, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху не надав перевагу в русі автомобілю MERSEDES – BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрмяку. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження,.
Зазначена подія була зафіксована співробітниками поліції та кваліфікована як порушення п. 10.2 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КпАП України. 
       Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  за  ст. 124 КУпАП – закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
       25.06.2021 року ОСОБА_2 – інший учасник ДТП подав апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року та прийняти нову, якою притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посилаючись на те, що суд з`ясувавши обставини по справі повинен був самостійно вирішити який закон слід застосувати для вирішення даного правопорушення, оскільки це відбулась технічна помилка та замість п. 10.4 ПДР в протоколі зазначено п. 10.2 ПДР або повернути матеріали відповідному органу для належного оформлення, так як це є лише технічною помилкою (опискою) інспектора, яка в цілому не спростовує та не впливає на факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, за кваліфікацію дій за ст. 124 КУпАП.
        ОСОБА_2 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи сповіщався належним чином.
Згідно ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності заявника ОСОБА_2 та його представник адвоката Дідик С.В., які належним чином сповіщені про час та місце її розгляду.

ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙЦНОГО СУДУ 
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 – адвоката Дідик С.В., дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення за таких підстав.
Закриваючи адміністративне провадження відносно  ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутність в його діях складу правопорушення районний суд виходив з того, що суд позбавлений можливості зробити висновок про наявність вини у діях  ОСОБА_1 , так як в протоколі міститься посилання на порушення п. 10.2 ПДР, яка не відповідає суті адміністративного провадження.
Повністю з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами ч. 1,2,3 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Частиною 1 ст. 8 КУпАП провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. 
Дослідивши протоколи про адміністративні правопорушення апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує так і питання: 
1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 
2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;
3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 
4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 
5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.
При підготовці до розгляду справи суддею встановлено наступне.
Відповідно до пунктів 3, 4 Розділу II. Оформлення протоколів про адміністративні правопорушення «Інструкції з оформлення органами доходів і зборів матеріалів про адміністративні правопорушення», затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 566 від 02.07.2016, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.07.2016 за № 046/29176 посадові особи органів доходів і зборів при виявленні адміністративного правопорушення складають протокол про адміністративне правопорушення на бланку за формою згідно з додатком 1 до цієї Інструкції. Зміст Протоколу повинен відповідати вимогам, викладеним у статті 256 КУпАП.
Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Статтею 124 КУпАП передбачано відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Зазначена норма закону є бланкетною, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено їх зміст.
У зв`язку з викладеним, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, має містити посилання на відповідний нормативний акт, закон України із зазначенням конкретної статті, яка вважається порушеною, та викладено їх зміст.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 040830 зазначено про порушення п. 10.2 ПДР, який передбачає, що виїжджаючи на дорогу з житлової зони місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам, що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги – велосипедистам та пішоходам, напрямок руху яких він перетинає.
Проте, матеріалами справи встановлено, що 16.03.2021 року серії ДПР18 № 040830 ОСОБА_1 16.03.2021р. о 18:15 год., керуючи автомобілем PORSCH CAYENNE, державний номерний знак НОМЕР_1 , при зміні напрямку руху ОСОБА_1 не надав перевагу в русі автомобілю MERSEDES – BENZ, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрмяку, чим порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху. Під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, внаслідок чого ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.       
Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) поширює на провадження у справах про адміністративні правопорушення стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, тобто – норми кримінального процесуального законодавства.
З урахуванням положень ч.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» («Malafeyeva у Russia», рішення від 30 травня 2013 року, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» («Karelin у. Russia» заява № 926/08, рішення від 20 вересня 2016 року), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не мас: права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
З огляду на зазначене, ЄСПЛ дійшов висновку, що суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєння кого певною особою має доводитися в суді, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що він позбавлений можливості змінити фабулу адміністративного правопорушення та не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
Наведені порушення закону є істотними і перешкоджають провадженню у справі, та не можуть бути усунені при судовому розгляді. 
Пленум Верховного Суду України у п.24 своєї постанови «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року, визнав правильною практику тих суддів, які вмотивованими постановами повертають протоколи про адміністративні правопорушення, складені без додержання вимог ст.256 КУпАП, відповідному правоохоронному органу для належного оформлення.
Однак, оскільки не виконані вимоги закону, що позбавив суддю в обумовлений законом строк прийняти обґрунтоване рішення, то цей протокол підлягав поверненню без розгляду для належного оформлення і забезпечення його розгляду у суді,а тому висновок районного суду про те, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення є помилковим.
Одночасно суд апеляційної інстанції дослідив:
- протокол про адміністративне правопорушення від 16.03.2021р. серії ДПР18 № 040830 стосовно ОСОБА_1 ;
- схему місця ДТП від 16.03.2021 року;
- пояснення сторін
За змістом КУпАП невід`ємною ознакою складу адміністративного правопорушення є вина особи у його вчиненні, яку зумовлює, зокрема наявність реальної можливості не вчинити дії або відвернути наслідки, які складають об`єктивну сторону правопорушення.
В судовому засіданні апеляційної інстанції встановлено, що ДТП сталось 16.03.2021 року, протокол про адміністративне правопорушення складено того ж дня.
До Приморського районного суду м. Одеси вищезазначений протокол про адміністративне правопорушення надійшов 01.04.2021 року.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі: Конвенція) «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи судом який ... становить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».
Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці, в тому числі у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» визначив строк давності як передбачене законом право порушника уникнути від переслідування або притягнення до суду за закінченням певного строку після скоєння правопорушення. Строки давності, які характерні для національних правових систем держав-учасниць, відповідають кільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності, попередження порушень прав обвинувачених, які могли б бути зменшені, якби судам доводилося розглядати їхні справи на основі доказів, які могли бути неповними за спливом часу (ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» рішення від 20.09.2011 року, п. 570 та " Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ", рішення від 22.10.1996 року п.51).
За національною класифікацією адміністративне переслідування і призначення винним справедливого покарання відповідає цілям адміністративного судочинства, так як і відмова від адміністративного переслідування невинних.
Визначивши межі публічного переслідування, законодавець поряд із судовим захистом забезпечує процесуальну економію, оперативність при розгляді справ та профілактику правопорушень.
Цим, зокрема, обумовлено встановлення в КУпАП в якості підстави закриття провадження у справі за спливом строків давності.
Стаття 6 пункту 2 Конвенції забезпечує «право вважатися невинуватим доти, доки вину не буде доведено в законному порядку».
Мета та наміри Конвенції як інструменту захисту людини вимагає, щоб її положення тлумачилися та застосовувалися таким чином, щоб її гарантії були практичними та ефективними (див. справа «Soering проти Сполученого Королівства», рішення від 07.07.1989 року, п. 87).
Суд в своїх прецедентних рішеннях зазначає, що практичність та ефективність гарантій при тлумаченні та застосуванні положень Конвенції стосується і права, закріпленого в статті 6 пункту 2 Конвенції - презумпції невинуватості (див. справи «Allen проти Сполученого Королівства», рішення від 12.07. 2013 року п.п.92-93, «Allenet de Ribemont проти Франції», рішення від 10.02.1995 року, п. 35).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, в тому числі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Дана стаття носить імперативний характер і зобов`язує орган чи посадову особу, яка здійснює розгляд матеріалів, щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, закривати провадження та закінчити дослідження доказів, а також їхнє отримання в судовому засіданні.
В силу презумпції невинуватості за міжнародними та національними нормами права та закінчення строку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності апеляційний суд позбавлений можливості повернути матеріали справи для належного оформлення в зв`язку із пропуском 3-х місячного строку.
Наявність вини за межами строку давності притягнення до адміністративної відповідальності буде порушенням презумпції невинуватості та права на справедливий суд за статтею 6 Конвенції.
Разом з тим, відмова від адміністративного переслідування через сплив строків давності притягнення до адміністративної відповідальності не може перешкоджати реалізації права на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок неправомірних дій, у конкретному випадку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Тому закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП з підстав п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП - за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, не є перешкодою для встановлення в інших процедурах винуватості особи в якості підстави або її невинуватості з метою притягнення до цивільної відповідальності.
Особи, які були учасниками в адміністративному провадженні, приймають участь в таких спорах, як суб`єкти приватно-правового права і можуть доводити свою невинуватість та заподіяну шкоду у процедурі цивільного судочинства.
Інше перешкоджало б судовому захисту прав осіб, зробивши ілюзорним механізм компенсації шкоди. 
Виходячи з вищезазначеного суд вважає, що стосовно ОСОБА_1 справа підлягає закриттю у зв`язку з закінченням строку притягнення його до адміністративної відповідальності.
За вказаних вище обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, постанову судді місцевого суду - скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, п.7 ч. 1 ст. 247, 294 КУпАП суддя –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року - скасувати та прийняти постанову.
Провадження по справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП України.

Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.А.Гірняк