ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 334/980/21                                 Головуючий в 1 інст. Бредіхін Ю.Ю.
Провадження № 33/807/274/21                                         Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія: ст. 124 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       
31 серпня 2021 року         м. Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Запорізького апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_1 – адвоката Великанова М.О. на постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, якою провадження по справі про адміністративне правопорушення щодо
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого директором ТОВ «РЗ «Сільмаш», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно постанови суду першої інстанції, відносно ОСОБА_2 складно протокол про адміністративне правопорушення, згідно якого 5 лютого 2021 року о 13 год. 45 хв. в районі будинку №1 по вулиці Братській у м. Запоріжжі водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем ВАЗ 2108 державний номер НОМЕР_1 , при зміні напряму руху, не переконався у безпеці маневру, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, та здійснив зіткнення із автомобілем Богдан 211140 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих не має.
Заслухавши ОСОБА_2 та дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що надані докази не свідчать про те, що ОСОБА_2 вчинив інкриміноване йому правопорушення та провадження відносно нього закрив на підстав п. 1 ст. 247 КУпАП. 
В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_1 – адвокат Великанов М.О. вважає, що при винесенні постанови судом першої інстанції було здійснено невірне тлумачення і допущено явне неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до винесення незаконного судового рішення.
В обґрунтування своєї скарги вказує, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про дату та час розгляду справи, а відтак був позбавлений будь-яких прав при розгляді справи у Ленінському районному суді м. Запоріжжя. 
Зауважує, що суд прийшов до висновку, що твердження ОСОБА_1 спростовуються схемою ДТП та характером пошкоджень транспортних засобів, які зафіксовані у фототаблиці, також суд самостійно, без залучення експерту встановив, що у випадку перестроювання з крайньої правої полоси транспортний засіб водія ОСОБА_2 мав би бути пошкоджений у передню ліву частину. Крім того, суд самостійно встановив, без залучення експерта ряд обставин, викладених у постанові, які на думку потерпілого не є вірними, але саме такі обставини привели суд до висновку про відсутність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення та до закриття провадження у справі. 
Вказує, що ОСОБА_1 не погоджується із висновками суду, які були встановлені судом без залучення експерта. 
Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення з урахуванням результатів проведеної автотехнічної експертизи у справі. 
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції потерпілого ОСОБА_1 , його представника – адвоката Великанова М.О., особу, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , його захисника – адвоката Діденко В.Є., перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції доходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався, та допустив однобічність і неповноту судового розгляду справи, про що свідчить наступне.
Згідно  ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Цією ж нормою закону передбачено, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності її дія або бездіяльність повинна бути протиправною, тобто порушувати встановлений законом порядок.
Згідно положень ст. 124 КУпАП відповідальність за вказане адміністративне  правопорушення настає у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її в точній відповідності з законом.  При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються   протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки,   відеозапису   чи   засобів   фото -   і   кінозйомки, відеозапису,   які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, можуть бути лише водії транспортних засобів. При цьому пошкодження таких засобів, вантажів, шляхів, шляхових та інших споруд чи іншого майна має бути наслідком порушення правил дорожнього руху.
В суді апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_1 та його представник – адвокат Великанов М.О. підтримали апеляційну скаргу, зазначили, що суд першої інстанції не надав належної оцінки матеріалам справи. 
Так, потерпілий ОСОБА_1 пояснив, що здійснював рух по лівій смузі дороги по вулиці Братській, що у м. Запоріжжі в сторону вул. Дніпровське шосе. Розмітка на дорозі була відсутня. Несподівано перед ним з`явився автомобіль ВАЗ 2108, д.н. НОМЕР_1 , який змінив різко свій рух, чим спричинив зіткнення з автомобілем потерпілого «Богдан 211140» д.н. НОМЕР_2 .
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_2 та його захисник, пояснили, що під час руху ОСОБА_2 зайняв ліве положення на дорозі, після чого намагався здійснити розворот в зворотну сторону дороги. Розмітки та дорожніх знаків, які забороняють здійснювати такий маневр не було. ОСОБА_2 вказує, що включив світловий сигнал повороту, подивився в заднє дзеркало, почав маневр. Після вказаного, почув удар в задню ліву частину автомобіля. 
Як вбачається із постанови, суддею місцевого суду були зроблені висновки про відсутність складу адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в діях водія ОСОБА_2 . 
Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне. 
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №102501 (а.с.1) встановлено, що ОСОБА_2 , 5 лютого 2021 року о 13 годині 45 хвилин, здійснюючи рух на транспортному засобі марки «ВАЗ 2108», д.н. НОМЕР_1 , по вул. Братська, 1, що у м. Запоріжжі, при зміні напряму руху, не переконався у безпеці маневру, чим порушив пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, та здійснив зіткнення із автомобілем Богдан 211140 державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, травмованих не має.
Вказаними діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.10.1 ПДР України. 
Пунктом 10.1 ПДР України встановлено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
За порушення вимог зазначеного пункту ПДР України з наслідками у вигляді ДТП, передбачена відповідальність встановлена за ст.124 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Таким чином, суд оцінює вказаний документ з іншими доказами, якими можливо встановити, що водій ОСОБА_2 проігнорував вимоги п. 10.1 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції щодо вказаного висновку, виходить з таких доказів: 
схеми місця ДТП (а.с.2), з якої вбачається напрямок руху транспортних засобів та перелік пошкодження автомобілів. Автомобіль д.н. НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження в область лівої задньої частини транспортного засобу. Транспортний засіб д.н. НОМЕР_2 , отримав пошкодження в передню частину автомобіля.
письмове пояснення ОСОБА_2 від 5 лютого 2021 року (а.с.3), з якого вбачається, що під час руху він зайняв ліве положення на дорозі, після чого намагався здійснити розворот в зворотну сторону дороги. Під час здійснення маневру, виконав всі вимоги ПДР України, а саме включив покажчик повороту, подивився в заднє дзеркало, після чого відчув удар в задню ліву частину автомобіля. 
письмове пояснення потерпілого ОСОБА_1 від 5 лютого 2021 року (а.с.4), з якого вбачається, що він рухався в сторону Дніпровське шосе, що у м. Запоріжжі по головній дорозі і при повороті на шосе, з правого ряду дороги виїхав ВАЗ 2108 для здійснення розвороту. 
фотосвітлинами місця події (а.с.5), з яких наочно вбачаються механічні ушкодження транспортних засобів. 
Під час апеляційного розгляду справи, за ініціативи представника потерпілого ОСОБА_1 – адвоката Великанова М.О. була призначена судова автотехнічна експертиза (а.с.55). 
Висновком експерта за результатами судової автотехнічної експертизи №720-21 по адміністративній справі №334/980/21 від 21 липня 2021 року (а.с.59) встановлено, що у відповідності до зображень місця пригоди автомобіль «Богдан» в кінцевому положення після ДТП стоїть лівим переднім кутом впритул до лівих дверей автомобіля ВАЗ 2108, при цьому на останньому транспортному засобі наявна вм`ятина на лівій боковині кузова, яка розташована на ділянці від арки лівого заднього колеса до лівих дверей та утворена внаслідок дії ударного навантаження, яке було прикладене ззаду наперед та під деяким кутом з ліва направо. На автомобілі «Богдан» наявна деформація правового кута пластикової накладки переднього бампера. Уламки цього бамперу розташовані на проїзній частині поміж автомобілів. Розташування місць прикладення ударного навантаження на обох транспортних засобів дозволяє стверджувати, що перед пригодою автомобілі здійснювали рух у попутному напрямку: автомобіль ВАЗ 2108 рухався попереду, а автомобіль «Богдан» - позаду та ліворуч від транспортних засобів. 
Також експерт вказав, що одним з варіантів виконання маневру автомобіля ВАЗ 2108 є зміна руху з правої частини смуги, що на думку апеляційного суду є більш вірогідним, оскільки вказане узгоджується із схемою місця ДТП та завданих механічних ушкоджень автомобілів. 
Таким чином, експерт в цій частини зазначив, що здійснення маневру автомобіля ВАЗ 2108 д.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 з правої смуги дороги не відповідає вимогам п.п.10.1, 11.4 ПДР України та знаходиться в причинному зв`язку з подією даної пригоди. 
Отже, виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що ОСОБА_2 , порушуючи вимоги п.10.1 ПДР України, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У справі про адміністративне правопорушення законодавець не зробив будь-яких виключень щодо постанов про закриття провадження у справі про адміністративні правопорушення, із чого необхідно зробити висновок про те, що виконання вимог ч. 2 ст. 283 КУпАП є обов`язковим і для цього виду постанов.
Із урахуванням наведеного та враховуючи відповідні положення ЦПК України та КАС України щодо обов`язковості висновків суду у справі про адміністративне правопорушення при розгляді цивільного чи адміністративного позову в частині висновків про те, чи мали місце певні дії (бездіяльність) та чи вчинені вони певною особою, виходячи із принципів верховенства права та однієї із засад судочинства, передбаченої п. 2 ч.1 ст. 129 Конституції України, якою є забезпечення доведеності вини, суд приходить до висновку про те, що визнання вини особи є обов`язковим при доведеності вчинення нею будь-якого адміністративного правопорушення, в тому числі, і у випадку закриття справи із нереабілітуючих підстав.
Зазначене вище узгоджується із правовою позицією Європейського суду з прав людини щодо порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень.
Такими критеріями є: «критерій національного права», який визначає те, що будь-яке протиправне діяння є злочином, якщо воно передбачене як злочин відповідним національним законодавством; «критерій кола адресатів», відповідно до якого правопорушення повинне розглядатись як кримінальне, якщо відповідальність за нього поширюється на невизначене коло осіб; «критерій мети та тяжкості наслідків» за змістом якого, вчинене правопорушення розглядається за природою кримінального злочину якщо санкція за його вчинення є достатньо суворою і передбачає елемент покарання. Зазначені положення знайшли в подальшому своє відображення у чисельних рішеннях ЄСПЛ, зокрема: «Лутц проти Німеччини», «Карелін проти Російської Федерації», «Гурепка проти України», «Лучанінова проти України» та інших.
Аналіз диспозиції та санкції 124 КУпАП дає підстави стверджувати те, що це правопорушення відповідає критерію кола адресатів та критерію мети і тяжкості наслідків. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Наведене вказує на те, що зазначене вище правопорушення повинне розглядатись за процедурою кримінального судочинства, де визнання вини є обов`язковим відповідно до положень ст. 17, ч.4 ст.374 КПК України, п.2 ч.1 ст. 129 Конституції України.
Аналіз положень ст. 38 та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП дає підстави стверджувати те, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення. 
При цьому суд звертає увагу і на те, що закриття справи із підстав, передбачених п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, наслідком чого була би відсутність підстав для визнання вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Зважаючи на викладене та враховуючи зазначену вище правову позицію ЄСПЛ у питанні порядку розгляду справ про адміністративні правопорушення, суд приходить до висновку про те, що закриття справи у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення за своєю суттю є закриттям справи із нереабілітуючих підстав, не передбачає звільнення особи від адміністративної відповідальності, що указує на необхідність визнання вини.
Оскільки адміністративне правопорушення вчинено 5 лютого 2021 року з дня його вчинення минуло більше, ніж три місяці. 
Тому, ОСОБА_2 слід визнати винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження у справі підлягає закриттю, на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а постанову суду першої інстанції скасувати, визнавши винним ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП та закрити провадження відносно останнього, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Великанова М.О., задовольнити.
Постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16 березня 2021 року, якою провадження у відношенні  ОСОБА_2  закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, скасувати.
ОСОБА_2  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 
Провадження по справі про притягнення  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. 
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 334/980/21