УХВАЛА
10 вересня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/1963/2020
адміністративне провадження № К/9901/32141/21 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 520/1963/2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецавтоматика Україна» до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
УСТАНОВИВ:
28.08.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 520/1963/2020 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 17.08.2021).

Касаційну скаргу подано скаржником вдруге, раніше подана касаційна скарга у даній справі повернута ухвалою Верховного Суду від 28 липня 2021 року через не викладення підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що повернення касаційної скарги не позбавляє особу права повторного звернення до суду касаційної інстанції

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Підставою касаційного оскарження скаржником зазначено пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України з посиланням на застосування судом апеляційної інстанції п. 189.1 статті 189, пункту 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 200.1, 200.4 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України без урахування висновків Верховного Суду викладених в постановах від 21.01.2020 року у справі № 826/2325/14, від 17.02.2021 року у справі № 804/588/17, а також Верховного Суду України від 22.09.2015 року у справі № 810/5645/14, від 05.03.2012 року у справі  № 21-421а11.

Частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у  частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що доводи касаційної скарги зводяться до цитування норм податкового законодавства, висловлення незгоди з рішенням суду апеляційної інстанції та необхідності здійснити переоцінку доказів у справі, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції та не є належним викладенням зазначеної підстави касаційного оскарження. В касаційній скарзі скаржник цитує висновки Верховного Суду в частині документального підтвердження реальності здійснення господарських операцій, які ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах кожної окремої справи та обумовлені іншим складом доказів у справі та їх оцінкою судом, що не може свідчити про подібність правовідносин даній справі.

Посилання скаржника на застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах є необґрунтованими з огляду на посилання суду апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні на правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду: від 19.04.2019 у справі №803/236/15-а, від 21.10.2019 у справі №0540/7843/18-а, від 09.10.2020 у справі №826/11085/18, від 27 лютого 2020 року (справи № 813/7081/14, № 814/120/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 813/4079/15), від 10 вересня 2019 року (справа №814/2412/17), від 24 січня 2018 року у справі №824/942/13, від 14 березня 2018 року у справі №803/1198/16, від 06.02.2018 року у справі № 804/4940/14, від 11 вересня 2018 року у справі №804/4787/16, від 27 травня 2021 року у справі № 808/3513/16, від 06 березня 2018 року у справі № 2а-9375/11/1370, від 13 березня 2018 року у справі № 826/13582/13-а, від 27 березня 2018 року у справі № 816/809/17, від 27 травня 2021 року у справі справа №822/1386/18, від 20 лютого 2018 року по справі №813/4931/13-а, від 06.02.2018 по справі №802/4940/14), а також в постановах Верховного Суду України від 05 березня 2012 року у справі № 21-421а11 та від 22 вересня 2015 року у справі № 810/5645/14. Крім цього суд апеляційної інстанції відхилив посилання відповідача, на постанову Верховного Суду від 21.01.2020 по справі № 826/2325/14 з огляду на їх неподібність даним правовідносинам. Скаржником не обґрунтовано, у чому полягає помилковість врахування судом таких правових позицій Верховного Суду.

Касаційна скарга є фактично ідентичною попередній касаційній скарзі. Контролюючим органом не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо викладення підстав касаційного оскарження, наведені в ухвалі Верховного Суду від 28 липня 2021 року.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.06.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 520/1963/2020 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя                                                                                                                І.А. Васильєва