КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
01 липня 2021 року місто Київ.
Справа 755/329/19
Апеляційне провадження № 22-ц/824/8792/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Судді-доповідача:                    Желепи О.В.,
Суддів:                                     Кравець В.А., Мазурик О.Ф.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на заочне рішення  Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року ( у складі судді Савлук Т.В., інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)
 в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,-
ВСТАНОВИВ:
03 січня 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Брокбізнес» звернулось із позовними вимогами до  ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, мотивуючи тим, що 01 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК7938905. 28 лютого 2018 року в АДРЕСА_1, мала місце дорожньо-транспортна пригода із участю автомобілів «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 та «Hyundai», державний номерний знак НОМЕР_2 . Після ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження в результаті чого завдано матеріальних збитків. Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 10 квітня 2018 року, відповідач є винною особою у вчинення ДТП. Потерпілий в ДТП звернувся до позивача з метою отримання страхового відшкодування за завдану шкоду на підставі звіту, здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в сумі 23 942,52 гривень, які просять стягнути з відповідача в порядку регресу. Відповідачем не вжито ніяких дій щодо відшкодування завданої ним шкоди в добровільному порядку.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року  задоволено позовні вимоги.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» (місце знаходження: 04050, Україна, м. Київ, вул. Білоруська, 3, ЄДРПОУ 20344871, Ідентифікаційний код: 20344871, Банківські реквізити: р/ НОМЕР_4 , МФО 300465 в головному управлінні з обслуговування клієнтів АТ «Ощадбанк») витрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 23 942,52 грн., судовий збір в розмірі 1762,00 грн., а всього на загальну суму 25 704 (двадцять п`ять тисяч сімсот чотири) грн. 52 коп.
Ухвалою Дніпровськогорайонного суду м. Києвавід 13 квітня 2021 року поновлено  ОСОБА_1 строк для подання заяви про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2019 року. Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року, яке ухвалене в межах розгляду   цивільної справи за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, - залишенобез задоволення.
 
Не погоджуючись з заочним рішенням  21.04.2021 року ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволені позову у повному обсязі.
 
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідач з рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року не погоджується, вважає, що при розгляді справи суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не дослідив докази по справі та не надав їм належної матеріально-правової оцінки, не залучив до розгляду справи потерпілого внаслідок ДТП, не викликав та не допитав свідка, на показах якого ґрунтувались визначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, внаслідок чого дійшов невірного висновку як про винні дії Відповідача, так і про розмір завданих потерпілому збитків, а відтак і про розмір витрат Позивача по виплаті страхового відшкодування, які підлягають стягненню з Відповідача в порядку регресу.
 
Вказує, що судом першої інстанції в порушення норм процесуального права не було з`ясовано, чи складався відносно ОСОБА_2 на місці ДТП протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 3 ст. 122 КУпАП, та чи виносилась за результатами розгляду протоколу відповідна постанова в порядку ст. 222 КУпАП. Вважає, що наявні в матеріалах справи докази не свідчать про вину Відповідача у скоєнні ДТП, натомість встановити, внаслідок яких та чиїх винних дій автотранспортному засобу Hyundai Tucson д.н.з. НОМЕР_2 були завдані механічні пошкодження без залучення самого потерпілого ОСОБА_2 та виклика єдиного свідка ДТП ОСОБА_3   не виявляється можливим.
Крім того, вказує на те, що визначення розміру страхового відшкодування здійснювалось Позивачем з порушенням прав Відповідача, тому звіт авто-товарознавчого дослідження та рахунок-фактура не є належними доказами. 
Скарга також містить доводи з приводу того, що позивачем потерпілій особі була відшкодована вартість пошкоджень, які не пов`язані з ДТП.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції не допустив порушень норм ні матеріального ні процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення.
За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п. 38.1.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.
З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровським районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положенням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 гривень. (а.с. 9)
У мотивувальній частині постанови суду: « ОСОБА_1 , 28.02.2018 року о 12 год. 17 хв. в АДРЕСА_1, керуючи автомобілем «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , при русі заднім ходом не впевнився, що це буде безпечно, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Крім цього, ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, не дочекавшись поліцію самовільно залишив місце пригоди, за що передбачена відповідальність відповідно до ст. ст. 122-4, 124 КУпАП.»
Відповідно до частини третьої ст.82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес», що підтверджується Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК-7938905.
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до Звіту № 234-2018 від 04 червня 2018 року про оцінку колісного транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Незалежна експертно-асистуюча компанія», вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HyudaiTucson» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження в ДТП, складає26 258,25 гривень. (в тому числі ПДВ на вартість замінених складових та матеріалів) (а.с.11)
Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
08 червня 2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» складено акт №64998/1, по результатом розстеження та врегулювання страхового випадку, на підставі якого страховиком прийнято рішення про виплату ОСОБА_2 , потерпілої особи в ДТП, яка мала місце 28 лютого 2018 року, суму страхового відшкодування в розмірі 23 942,52,00 грн.
На підставі страхового акту, ПрАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» перерахувало ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 23 942,52 грн., в рахунок виплати страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №0410001 від 12 червня 2018 року.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За нормою ст.1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо іншій розмір не встановлено законом. 
Враховуючи вищенаведені норми закону, суд вважав доведеними позовні вимоги в частині стягнення з винної особи , виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 23 942,00 грн.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи є доведені. Висновки суду відповідають таким обставинам та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги про, те що відсутня вина відповідача, у скоєнні ДТП, та те, що суд не дослідив докази по справі, не залучив до розгляду справи потерпілого внаслідок ДТП, не викликав та не допитав свідка, на показах якого ґрунтувались визначені в протоколі про адміністративне правопорушення обставини, внаслідок чого дійшов невірного висновку  про винні дії Відповідача,  колегія суддів не приймає з огляду на наступне.
Постановою Дніпровським районного суду міста Києва від 10 квітня 2018 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 122-4, 124 КУпАП, та з урахуванням положенням ст. 36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 340 гривень. (а.с. 9)
Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді іншої справи, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини.
 
Отже, саме Відповідач є завдавачем шкоди. Даний факт є доведеним та не може бути спростований під час розгляду цивільної справи. Суд не повинен був викликати свідка під час розгляду цивільної справи, який був очевидцем ДТП. 
Доводи апеляційної скарги про те, що  Звіт авто-товарознавчого дослідження та рахунок-фактура є неналежними доказами, оскільки відповідач не повідомлявся про проведення дослідження спеціалістом,  колегія суддів не приймає, виходячи з того, що на його спростування відповідачем будь-яких доказів не надано. Ні в суді першої інстанції ні в апеляційному суді відповідач не просив призначити експертизу на спростування наданого позивачем висновку. Посилання на те, що до звіту були включені пошкодження, які не знаходяться в прямому причинному зв`язку з ДТП є безпідставні, оскільки матеріалами справи підтверджено пошкодження тих деталей, щодо яких експерт зазначив про необхідність їх заміни. Посилання на те, що деталі мали тріщини і замінювати  їх не було необхідності є голослівним судженням відповідача. яке не підкріплено відповідним висновком спеціаліста. який би підтвердив, що до звіту включені пошкодження не пов`язані з пригодою, а також підтвердив відсутність необхідності проведення заміни окремих запчастин, а не їх ремонту.
Інші доводи на правильність постановленого рішення не впливають.
Суд першої інстанції повно встановив обставини, що мають значення для даної справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Враховуючи, те що апеляційна скарга залишається без задоволення, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат судом першої інстанції. Судовий збір за подання апеляційної скарги слід покласти на особу, яка подала апеляційну скаргу. Іншими учасниками справи не заявлено до відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у апеляційному суді.
В зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6ст. 19 ЦПК Україниє малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а)г) п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.
         Керуючись ст. ст. 367-368, 374-375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Заочне рішення  Дніпровського районного суду міста Києва від 08 липня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 01 липня 2021 року.
Суддя-доповідач                                                                                       О.В. Желепа
 
Судді                                                                                                           В.А. Кравець
 
                                                                                                                     О.Ф. Мазурик