ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6187/21 Справа № 187/1538/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Іщенко І. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третьої особи Петриківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку майна, придбаного в період шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову долю  
за апеляційною скаргою  ОСОБА_3 
на ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Петриківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку майна, придбаного в період шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову долю, просивши визнати за нею право на обов`язкову долю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_4 на ј частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га та земельних паїв площею 1,53 га та 2,5281 га які розташовані на території Єлизаветівської ради Петриківського району.

18.03.2021 року від ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про залучення її в якості правонаступника позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (а.с.169-170).

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року в задоволення клопотання ОСОБА_3 про залучення її до участі в справі правонаступника позивача у справі відмовлено. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи Петриківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку майна, придбаного в період шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову долю закрито (а.с.179-180).

Не погодившись з ухвалою суду,  ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила, скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.184-186). 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Встановлено, що 17.09.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третьої особи Петриківської державної нотаріальної контори про визнання права власності на частку майна, придбаного в період шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за законом на обов`язкову долю, просивши визнати за нею право на обов`язкову долю після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловіка ОСОБА_4 на ј частку житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,25 га та земельних паїв площею 1,53 га та 2,5281 га які розташовані на території Єлизаветівської ради Петриківського району.
18.06.2020 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_3 про зупинення провадження у справі у зв`язку із смертю позивачки ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 із посиланням на те, що вона є спадкоємицею за заповітом ОСОБА_1 і необхідно визначити коло правонаступників при розгляді цивільної справи.
Ухвалою суду від 18.06.2020 року було зупинене провадження по справі відповідно до ст. 253 п.1 ч.1 ЦПК України .
21.10.2020 року до суду надійшов лист від нотаріальної контори.
Петриківського району про те, що після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 подали заяви від онучки померлої ОСОБА_3 про прийняття спадщини за заповітом та від дочки померлої ОСОБА_5 про прийняття спадщини.
Ухвалою від 22.10. 2020 року було поновлено провадження по справі.
18.03.2021 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про залучення її в якості правонаступника позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 .

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про залучення правонаступника та закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його таким, що не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах законодавства, з огляду на наступне.
Так, ч. 1 ст. 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, зокрема, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Процесуальне правонаступництво, як і заміна неналежної сторони, означає зміну персонального складу учасників спору. Процесуальне правонаступництво можна визначити як заміну сторони чи третьої особи у спірних або встановлених судом правовідносинах внаслідок зміни суб`єктів права або обов`язку в матеріальних правовідносинах.
Смерть фізичної особи як підстава для процесуального правонаступництва має універсальний характер. У тих випадках, коли матеріальні правовідносини тісно пов`язані з особою суб`єкта, правонаступництва матеріального, а відтак, і процесуального не може бути.
Статтею 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини. Зокрема, згідно даної норми, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що право спадкоємця на спадкове майно, не є таким, що нерозривно пов`язане з особою спадкоємця, та може бути предметом подальшого наслідування у випадку його смерті.
Однак, закриваючи провадження, судом першої інстанції не враховано, що в тому разі, коли спадкоємцем пред`явлено до суду позов про визнання права власності на квартиру, смерть позивача до вирішення справи не може бути підставою для застосування правил п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, якою передбачено закриття провадження у справі, якщо у позивача є спадкоємці за законом або заповітом.
Предметом позовних вимоги є захист права на нерухоме майно, яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковано.
З матеріалів справи вбачається, що апелянт ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом, а тому в зазначених правовідносинах, згідно з положеннями ст. 55 ЦПК України, допускається процесуальне правонаступництво.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції наведених обставин та положень закону не врахував, внаслідок чого дійшов передчасного висновку про закриття провадження у справі, оскільки є особа, яка вважає себе спадкоємцем.
Колегія суддів зазначає, що за вказаних вище обставин суд першої інстанції повинен був діяти у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, якою передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі смерті особи, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.
Враховуючи наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про закриття провадження у справі є помилковою та перешкоджає подальшому провадженню у справі, колегія суддів вважає обґрунтованими.
Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права, яке призвело до помилковості ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 – задовольнити. 

Ухвалу Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2021 року — скасувати та передати справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: