ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/2285/21                                                                                       Суддя першої інстанції: Басай О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  28 вересня 2021 року                                                                                      м. Київ
          
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          судді-доповідача                       - Горяйнова  А.М.,
          суддів                                            - Файдюка В.В. та Черпіцької Л.Т.,  
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області (далі – Управління соціального захисту населення) щодо неперерахунку та невиплати щорічної одноразової грошової допомоги до 5 травня в розмірі, встановленому ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 
- зобов`язати Управління соціального захисту населення здійснити перерахунок та виплатити недоплачену грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року вказаний адміністративний позов було задоволено у повному обсязі. 
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Скаржник вказує на те, що самостійно не визначає розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, оскільки він визначений постановою Кабінету Міністрів України. Крім того Управління соціального захисту населення зазначає, що списки осіб, яким належить виплатити вказану допомогу, надходять від інших органів. Зокрема, список, до якого був включений ОСОБА_1 , надійшов від Військової частини НОМЕР_1 . Відповідний список містив також інформацію про розмір щорічної разової грошової допомоги до 5 травня, що підлягає виплаті. 
Відзив на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення від позивача не надходив. 
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення – залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року – без змін, виходячи із наступного.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 від 18 травня 2015 року. 
Управління соціального захисту населення виплатило позивачу одноразову грошову допомогу до 5 травня за 2020 рік в розмірі 1390 грн 00 коп.
Не погоджуючись із розміром отриманої грошової допомоги, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити нарахування та виплату такої допомоги у розмірі, що відповідає ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Листом від 31 грудня 2020 року № 5-6698 Управління соціального захисту населення повідомило позивача про те, що одноразова грошова допомога до 5 травня виплачена в розмірі, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112. 
Не погоджуючи із таким рішення Управління соціального захисту населення, ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом. 
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з 27 лютого 2020 року заявник набув право на соціальне забезпечення у порядку, визначеному Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у редакції, яка передбачає розмір допомоги до 5 травня для учасників бойових дій – п`ять мінімальних пенсій за віком. Також суд першої інстанції визначив, що органами, уповноваженими здійснювати виплату такої допомоги, є Управління соціального захисту населення за місцем проживання позивача.
Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи. 
Правовий статус ветеранів війни та умови їх життєзабезпечення, визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 25 грудня 1998  року № 367-XIV положення ст. 12 вказаного Закону було доповнено ч. 5 такого змісту «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком».
У подальшому п. 20 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік» положення ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Щорічно до 5 травня учасникам бойових дій виплачується разова грошова допомога у розмірі, який визначається Кабінетом Міністрів України в межах бюджетних призначень, встановлених законом про Державний бюджет України».
Рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 зазначені зміни до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» були визнані такими, що не відповідають Конституції України. 
Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», який набув чинності 01 січня 2015 року, розділ VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України було доповнено п. 26, яким встановлено, що норми і положення, зокрема, ст.ст. 12, 13, 14, 15, 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Кабінет Міністрів України на виконання зазначеної норми прийняв постанову від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань». 
Згідно з вказаною постановою у 2020 році виплату до 5 травня разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій належить здійснювати у розмірі 1390 грн 00 коп. 
Рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), окреме положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України у частині, яка передбачає, що норми і положення ст.ст. 12, 13, 14, 15 та 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Зазначені обставини у своїй сукупності вказують на те, що на час проведення виплати позивачу щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» діяла у редакції, згідно з якою розмір такої допомоги для учасників бойових дій складає п`ять мінімальних пенсій за віком, а положення п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, які надавали Кабінету Міністрів України право встановлювати порядок і розмір її виплати – втратили чинність.
Колегія суддів враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112 «Деякі питання виплати у 2020 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» на час виникнення спірних правовідносин була чинною. 
Водночас така постанова є підзаконним нормативно-правовим актом і була прийнята на реалізацію повноважень, що були надані Кабінету Міністрів України положеннями п. 26 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України.
З прийняттям рішення Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 норма права, яка делегувала Кабінету Міністрів України право визначати розмір разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», втратила чинність. 
У зв`язку з цим підзаконний нормативно-правовий акт, що прийнятий на реалізацію такої норми, також не підлягає застосуванню. 
Таким чином відповідач, здійснивши виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 1390 грн 00 коп., визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, що є меншим від розміру, передбаченого ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» – п`ять мінімальних пенсій за віком, діяв протиправно та порушив право позивача на отримання відповідної допомоги у належному розмірі.
Оцінюючи доводи Управління соціального захисту населення про те, що воно самостійно не визначало розмір разової грошової допомоги до 5 травня, у зв`язку з чим не є неналежним відповідачем у справі, колегія суддів враховує, що порядок виплати разової грошової допомоги визначений у ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ч. 1 ст. 171 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» щорічну виплату разової грошової допомоги до 5 травня в розмірах, передбачених статтями 12 – 16 цього Закону, здійснюють центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення, через відділення зв`язку або через установи банків (шляхом перерахування на особовий рахунок отримувача) пенсіонерам - за місцем отримання пенсії, а особам, які не є пенсіонерами, – за місцем їх проживання чи одержання грошового утримання.
Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціальної політики та соціального захисту, є Міністерство соціальної політики України (Мінсоцполітики), що підтверджується п. 1 Положення про Міністерство соціальної політики України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року № 423 (далі – Положення № 423).
Згідно з пп. п. 4 Положення № 423 Мінсоцполітики відповідно до покладених на нього завдань організовує виплату до 5 травня разової грошової допомоги ветеранам війни, особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
У відповідності до п. 2.1.3.  Положення про управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради, що затверджене рішенням Бориспільської міської ради від 04 липня 2017 року № 2022-27-VII (далі – Положення № 2022-27-VII) основним завданням управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики в м. Борисполі у сфері соціального захисту населення, що включає призначення та виплату соціальної допомоги, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством України, надання субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива та пільг з оплати житлово-комунальних послуг і послуг зв`язку.
Крім того, згідно з листом від 31 грудня 2020 року № 5-6698 саме Управління соціального захисту населення здійснювало виплату позивачу разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік, а також розглядало звернення щодо її виплати у неналежному розмірі.
Зазначені норми права та фактичні обставини справи у своїй сукупності вказують на те, що Управління соціального захисту населення є належним відповідачем за позовними вимогами ОСОБА_1 . 
Також колегія суддів враховує, що справа за адміністративним позовом ОСОБА_2 є типовою по відношенню до зразкової справи № 440/2722/20, що розглядалася Верховним Судом.
Під час розгляду вказаної зразкової справи були сформулювані такі правові висновки, що викладені у рішенні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 440/2722/20, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 13 січня 2021 року:
-          рішенням Конституційного Суду України від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020  відновлено дію ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»  у редакції, згідно з якою щорічно до 5 травня інвалідам війни виплачується разова грошова допомога у розмірах: інвалідам I групи – десять мінімальних пенсій за віком; II групи – вісім мінімальних пенсій за віком; III групи – сім мінімальних пенсій за віком;
-          виходячи із визначених у ч. 4 ст. 7 КАС України  загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, для визначення розміру разової грошової допомоги  особам з інвалідністю внаслідок війни  у 2020 році слід застосовувати не постанову Кабінету Міністрів України від 19 лютого 2020 року № 112, а Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який має вищу юридичну силу;
          -          вихідним критерієм обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня є мінімальний розмір пенсії за віком. Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є єдиним законодавчим актом, який визначає розмір мінімальної пенсії за віком, у зв`язку з чим при врегулюванні спірних правовідносин щодо обрахунку щорічної разової грошової допомоги до 5 травня застосуванню підлягає саме ч. 1 ст. 28 вказаного Закону;
          -          Мінсоцполітики перераховує кошти регіональним органам соціального захисту населення, які розподіляють їх між районними органами соціального захисту населення, центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, які здійснюють безпосередню виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня особам з інвалідністю внаслідок війни, а тому управління соціального захисту населення за місцем проживання особи та центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат є органами, уповноваженими здійснювати виплату вказаної допомоги. Оскільки у квітні 2020 року разова грошова допомога до 5 травня була виплачена позивачу Центром, то саме останній є належним відповідачем у справі.
Вказані висновки стосуються застосування ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак повною мірою стосуються також і ч. 5 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи. 
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків, викладених у рішенні суду від 19 травня 2021 року, та не можуть бути підставою для його скасування. 
Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення – залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 122, 134, 139, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, –       
ПОСТАНОВИЛА:

          Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради Київської області – залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 травня 2021 року – без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ч. 5 ст. 291 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

          Суддя-доповідач                                                                      А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.В. Файдюк  

                                                                                                    Л.Т. Черпіцька