Постанова 
Іменем України
 
23 червня2021року
м. Київ
 
справа № 750/5173/17
провадження № 61-12163св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Крата В. І.,  
суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Тітова М. Ю., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову   Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Скрипки А. А., Харченко Л. К., 
ВСТАНОВИВ:
Історія справи
Короткий зміст заявлених вимог
У травні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.
Позов мотивований тим, що 12 серпня 2010 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір позики з наданням останньому коштів у розмірі 510 000,00 грн зі сплатою 24 відсотків річних на строк до 30 серпня 2015 року.
31 серпня 2012 року були внесені зміни до пункту 4 договору позики, згідно з якими погашення позики здійснюється позичальником у кінці терміну договору - 30 серпня 2015 року.
29 травня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений договір про відступлення права вимоги по зобов`язанням відповідача за договором позики від 12 серпня 2010 року. 
Відповідач свої зобов`язання за договором позики не виконав, кошти не повернув.
З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила стягнути з ФОП ОСОБА_2 2 109 344,64 грн, а саме: 496 262,12 грн заборгованості за договором позики, 553 392,34 грн процентів за період з 01 жовтня 2013 року по 31 січня 2018 року, 396 832,94 грн пені по несплаченій позиці за період з 30 вересня 2015 року по 31 січня 2018 року, 285 438,48 грн пені по несплачених відсотках за період з 30 червня 2015 року по 31 січня 2018 року, 224 570,23 грн інфляційних втрат по своєчасно несплаченим процентам за період з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2017 року, 152 848,73 грн інфляційних втрат по своєчасно несплаченій позиці за період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2017 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задоволено частково.
Стягнуто з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 496 254,46 грн - заборгованості за тілом кредиту; 505 808,03 грн- заборгованості за відсотками; 187 056,56 грн - пені за прострочення сплати відсотків по кредиту; 232 878,64 грн - пені за прострочення сплати тіла кредиту; 152 846,37 грн - інфляційних втрат за прострочення сплати заборгованості за тілом кредиту та 181 095,98 грн - інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків по кредиту, а всього 1 756 140,04 грн.  
В іншій частині позову відмовлено.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник належним чином не виконував свої зобов`язання за договором позики від 12 серпня 2010 року, унаслідок чого утворилась заборгованість. Разом з цим, у розрахунках позивача наявні математичні помилки, а, крім того, нараховувались відсотки, пеня та інфляційні втрати на заборгованість, яка ще не виникла у поточному місяці, а тому такі розрахунки не можна брати до уваги. Розрахунок заборгованості від 18 квітня 2018 року, наданий позивачем, узгоджується із розписками про отримання коштів, відтак, суд першої інстанції частково з ним погодився. Правомірність зарахування коштів на погашення пені узгоджується з положеннями статті 534 ЦК України.
Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи відповідача про те, що несплата коштів відбувалася з вини кредитора, оскільки боржник сплачував у рахунок сплати боргу за договором позики грошові кошти на часткове погашення пені та відсотків. При цьому дії щодо часткового погашення відсотків та пені свідчать про визнання боржником всієї суми боргу.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1  відхилено, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задоволено частково.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року змінено:
зменшено розмір стягнутої з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 12 серпня 2008 року з 1 756 140,04 грн до 1 010 618,20 грн, з яких: заборгованість за тілом позики - 475 130,66 грн, заборгованість по несплаченим відсоткам - 146 781,78 грн, інфляційні втрати за тілом позики - 163 662,08 грн, інфляційні за відсотками - 81 812,87 грн, пеня за тілом позики - 108 199,60 грн, пеня по несплаченим відсоткам - 35 031,21 грн;
зменшено розмір стягнутого з ФОП ОСОБА_2 на користь держави судового збору з 7 695,54 грн до 3 832,80 грн. 
В іншій частині рішення залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 8 849,07 грн в рахунок часткового відшкодування витрат по оплаті експертизи.
Компенсовано ФОП ОСОБА_2 з державного бюджету 7 735,20 грн в рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам законодавства. Суд апеляційної інстанції зазначив, що позика ФОП ОСОБА_2 надавалась не одним платежем, а двома частинами, проте розрахунок платежів, складений позивачем 18 квітня 2018 року і взятий за основу судом першої інстанції, здійснений як при видачі позики однією сумою, а не двома платежами. При цьому розмір щомісячного платежу умовами договору не передбачений.
Апеляційний суд вказав, що нарахування процентів за користування позикою у розмірі 24 відсотків річних належить здійснювати лише до дня повернення позики, а при визначенні розміру пені, що належить стягнути з відповідача, враховано положення частини третьої статті 551 ЦК України, про те, що розмір пені не повинен суперечити засадах справедливості, добросовісності й розумності та може бути зменшений.
Доводи позивача про те, що висновок експерта складений з грубим порушенням законодавства, апеляційний суд визнав необґрунтованими, як і доводи про неправильне застосування до спірних правовідносин частини першої статті 264 ЦК України, так як переривання позовної давності визнанням боргу не було.
Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції
Постановою Верховного Суду від 05 лютого 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 01 серпня 2019 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова касаційного суду мотивована тим, що задовольняючи апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 та змінюючи рішення суду Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року при визначенні розміру заборгованості, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на умови пункту 5 договору позики, згідно з яким проценти нараховуються до дня повернення позики.
Апеляційний суд помилково погодився з висновком експерта щодо розрахунку пені та застосування шестимісячного строку позовної давності згідно положень ГК і ГПК України, оскільки застосування позовної давності є виключною повноваженням суду і не входить до компетенції експерта. 
Крім того, апеляційний суд не надав оцінки доводам позивача про те, що розрахунок інфляційних втрат експертом здійснено всупереч вимог статті 625 ЦК України з урахуванням деінфляційних місяців, що суттєво вплинуло на зменшення розміру заборгованості.
Внаслідок невірної оцінки апеляційним судом умов договору позики, суд безпідставно не нарахував проценти з 2015 року по 2018 рік, що суттєво вплинуло на розмір заборгованості відповідача.
Застосування апеляційним судом правової позиції, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10 цс 18, не може бути прийнятним у даній справі, оскільки сторони обумовили в пункті 5 договору позики,  що нарахування процентів здійснюється до дня повернення позики, а в наведеній постанові Великої Палати якраз і зазначається про необхідність розрізняти поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» (пункти 29-34).
Відповідач у своєму листі до ОСОБА_3 від 26 травня 2017 року повністю визнав пред`явлену йому суму заборгованості з урахуванням процентів, нарахованих на час пред`явлення вимоги-повідомлення, тому обмеження апеляційним судом строку виплати процентів датою повернення позики - 30 серпня 2015 року суперечить фактичним обставинам справи.
Також суд не застосував до наявних правовідносин частину першу статті 264 ЦК України, яка підлягає для застосування до обставин даної справи.
Суд апеляційної інстанції не аргументував, чому і з яких мотивів не вважає вищевказані дії боржника діями, що свідчать про визнання боргу. Застосування апеляційним судом позовної давності суперечить обставинам справи.
У постанові зазначено, що апеляційному суду при новому розгляді, необхідно дослідити розрахунок пені, інфляційних втрат відповідно до умов договору позики та вірно застосувати положення ЦК України про позовну давність.
Короткий зміст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року змінено:
- в частині визначення розміру заборгованості по пені за прострочення сплати відсотків по кредиту з 187 056,56 грн до 281 017,98 грн та пені за прострочення сплати тіла кредиту з 232 878,64 грн до 388 764,38 грн;
- в частині визначення розміру інфляційних втрат за прострочення сплати відсотків по позиці з 181 095,98 грн до 184 496,02 грн;
- в частині визначення загальної суми заборгованості по позиці з 1 756 140,04  грн до 2 009 187,24 грн.
Скасовано рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2018 року в частині розподілу та стягнення судових витрат.
В іншій частині рішення залишено без змін.
Вирішено питання щодо стягнення судового збору.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що судом першої інстанції помилково не застосовано до наявних правовідносин частину першу статті 264 ЦК України, яка підлягає для застосування до обставин даної справи. Отримані відповідачем кошти в якості позики підлягають поверненню в повному об`ємі враховуючи заборгованість по тілу кредиту, відсотках, пені та інфляційних втратах.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У серпні 2020 року ФОП ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції не було надано належної оцінки сумі нарахованих відсотків та пені відповідно до умов договору позики; невірно застосовано положення Цивільного кодексу України про позовну давність в частині обмеження 12 місяцями стягнення пені; не наведено обґрунтування мотивів прийняття/неприйняття доказів зібраних стороною відповідача (експертне дослідження та дві судово-економічні експертизи), не враховано протиріччя в умовах договору позики щодо можливості/неможливості нарахування відсотків після закінчення строку дії договору; проведено розгляд справи в спрощеному провадженню, за відсутності відповідача, який заявляв клопотання про відкладення розгляду справи та забезпечення можливості розгляду справи за його участю.
Позиція інших учасників справи
У вересні 2020 року ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову апеляційного суду - без змін. 
Відзив мотивований тим, що постанова апеляційного суду прийнята з повним урахуванням висновків постанови Верховного Суду від 05 лютого 2020 року, а доводи касаційної скарги є безпідставними та такими, що суперечать висновкам вищевказаної постанови касаційного суду. 
Рух справи в суді касаційної інстанції 
Ухвалою Верховного Суду від 104 вересня 2020 року  відкрито касаційне провадження у справі № 750/5173/17, витребувано справу з суду першої інстанції, у задоволенні клопотання ФОП ОСОБА_2 про зупинення виконання постанови Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року відмовлено.
У вересні 2020 року справа № 750/5173/17 надійшла до Верховного Суду. 
Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
Межі та підстави касаційного перегляду
Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України). 
В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).
В ухвалі Верховного Суду від 10 листопада 2020 року вказано, що касаційна скарга містить підстави  касаційного провадження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права). 
Позиція Верховного Суду
Колегія суддів приймає доводи касаційної скарги з таких підстав.
Відповідно до статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до частини шостої статті 223 ЦПК України про відкладення розгляду справи постановляється ухвала.
Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. 
Згідно частини третьої статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року справу призначено до розгляду на 16 березня 2020 року з повідомленням сторін (т. 3, арк. спр. 34)
Розгляд справи відкладався на 08 квітня 2020 року, на 18 травня 2020, на 03 червня 2020 року, на 22 липня 2020 року.
Згідно рекомендованого повідомлення ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи 22 липня 2020 року (т. 3, арк. спр. 75).
Як вбачається з матеріалів справи 23 липня 2020 року Чернігівський апеляційний суд розглянув справу по суті та прийняв  постанову у цій справі.
Відповідно до статті 248 ЦПК України у судовому засіданні секретар судового засідання забезпечує ведення протоколу судового засідання, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Протокол судового засідання ведеться секретарем судового засідання та підписується ним невідкладно, але не пізніше наступного дня після судового засідання і приєднується до справи.
Відомостей про те, що ОСОБА_2 був повідомлений про розгляд справи 23 липня 2020 року матеріали справи не містять, як і не містять протоколів судових засідань, які відбулися 22 липня 2020 року та 23 липня 2020 року.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. 
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню. 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року скасувати.
Справу № 750/5173/17 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована постанова Чернігівського апеляційного суду від 23 липня 2020 року втрачає законну силу.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                     В. І. Крат
Судді:                                                                            Н. О. Антоненко
                                                                                                           І. О. Дундар 
                                                                                     Є. В. Краснощоков
                                                                    М. Ю. Тітов