СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2021 р.                                                                 Справа № 905/1571/20  

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.,

без виклику сторін,

розглянувши в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, м. Слов`янськ, Донецька область (вх. №789 Д),
на  рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 (повний текст складено 04.11.2020) у справі № 905/1571/20 (суддя Ніколаєва Л.В.),
за позовом  Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, м. Слов`янськ, Донецька область,
до відповідача  Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука", м. Маріуполь, Донецька область,
про  стягнення 179010,27 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до Комунального некомерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука" про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 179010,27 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами позапланової перевірки, проведеної Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області з питань обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука" позивачем були встановлені порушення пункту 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я №455 від 13.11.2001, які полягали у необґрунтованій видачі та продовженні лікарями КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К.Мацука" листків непрацездатності. Сплативши кошти за такими листками непрацездатності позивач поніс матеріальну шкоду на загальну суму 179010,27 грн., які він просить стягнути з відповідача на підставі ст.ст. 22, 1166, 1172 Цивільного кодексу України. 
Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі №905/1571/20 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Господарський суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність складу цивільного правопорушення необхідного для настання цивільної відповідальності та стягнення матеріальної шкоди.
Не погодившись з вищевказаним рішенням, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі №905/1571/20 та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначив, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, та неповного і неправильного встановлення обставини, які мають значення для справи.
Мотивуючи свою позицію позивач зазначає про наступне:
- судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наданим позивачем доказам, які підтверджують обставини протиправної поведінки відповідача, зокрема, що лікарняні листи видано працівниками відповідача необґрунтовано та з порушенням вимог законодавства, що підтверджується: листом науково-дослідного інституту травматології та ортопедії ДНМУ №106 від 13.04.2020; довідкою перевірки від 27.02.2020; доказами фінансування заяв-розрахунків, поданими страхувальником-роботодавцем; листом до науково-дослідного інституту від 08.04.2020 №01-17/15-719, тощо;
-  причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою підтверджується тим, що неправомірна видача лікарями відповідача листків непрацездатності з порушенням вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Основ законодавства України про охорону здоров`я призвела до безпідставного призначення та виплати матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування;
- скаржник зазначає, що через необґрунтовану видачу листків непрацездатності відповідачем завдано матеріальну шкоду позивачу у розмірі 179010,27 грн., і цей факт лікарнею повністю визнається, а отже, відповідно до положень ст. 75 ГПК України зазначені обставини не підлягають доказуванню; 

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2021 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Бородіна Л.І., суддя Лакіза В.В.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Позивач звернувся з майновою вимогою до відповідача, ціною позову у даній справі є сума у розмірі 179010,27 грн.
Частиною 10 ст. 270 ГПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що у даній справі ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа не є такою, що не може розглядатися в поряду спрощеного позовного провадження, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.03.2021 поновлено Управлінню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі №905/1571/20. Відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Встановлено сторонам строк до 01.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги ухвалено розпочати з 02.04.2021 без повідомлення учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов на адресу апеляційного суду 02.04.2021 від КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука", відповідач заперечує проти доводів та вимог апеляційної скарги, просить  рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що медична установа не може нести відповідальністьу вигляді відшкодування збитків позивачу, оскільки: по-перше, сам лише факт видачі листка непрацездатності з порушенням порядку його оформлення, за відсутності доказів ненастання страхового випадку, не може бути підставою для відмови застрахованим особам в соціальному забезпеченні гарантованому законом на випадок тимчасової непрацездатності, а тому підстав для відмови в заліку понесених роботодавцем витрат не було; по-друге, позивачем не було доведено факт ненастання страхового випадку з працівником ремонтно-механічного цеху "ММК ім. Ілліча" Мілентьєвим В.О. та не було проведено медичну експертизу за фактом наявності або відсутності страхового випадку, який можливо було отримати на виробництві та, нібито, приховати як нещасний випадок. 
Відповідач також доводить, що підставою для здійснення Фондом матеріальних виплат є не листок непрацездатності, виданий лікарем, а рішення комісії (уповноваженого) із соціального страхування, одним із обов`язків якої є перевірка правильності видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення за листками непрацездатності. Таким чином, дії відповідача щодо оформлення листків непрацездатності не знаходяться в причинному зв`язку з виплатою позивачем матеріальної допомоги. Враховуючи той факт, що здійснення Фондом соціальних виплат у разі настання страхового випадку є його обов`язком, тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є шкодою, заподіяною Фонду у розумінні ст. 1166 та ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України. Крім того, відповідач наголошує, що заклад охорони здоров`я не є стороною страхових правовідносин, яка має права, обов`язки та несе відповідальність. З норм чинного законодавства не вбачається, що повернення страхових платежів до Фонду соціального страхування у випадку їх безпідставного отримання може бути здійснено за рахунок коштів закладів охорони здоров`я. 

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.05.2021, у зв`язку з відпусткою судді Бородіної Л.І. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Лакіза В.В., суддя Плахов О.В.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021, у зв`язку тимчасовою непрацездатністю судді Лакізи В.В. для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя Мартюхіна Н.О., суддя Геза Т.Д., суддя Плахов О.В.

На час ухвалення цієї постанови клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до Східного апеляційного господарського суду не надходили.

Межі перегляду справи в апеляційній інстанції, згідно ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, полягають в тому, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та перевіривши повноту встановлення місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, правильність застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила настпне.
Як встановлено господарським судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання ст. 4, п. 6 ч. 1 ст. 9, ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-XIV від 23.09.1999 року та пункту 8.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 №455, та згідно з наказом управління виконавчої дирекції Фонду від 20.02.2020 за №95 та наказом департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації від 20.02.2020 №106 комісією Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (позивач) та Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації була проведена позапланова перевірка обґрунтованості видачі листків непрацездатності, в т.ч. застрахованої особи - Мілентьєва В.О., за результатами якої складена довідка від 27.02.2020 року.
Перевіркою встановлено, в т.ч. наступні обставини:
- в порушення вимог пункту 5.1.4. Наказу Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 "Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", зареєстрованим Мін`юстом за №589/15280 від 04.07.2008, у всіх випадках видачі листків непрацездатності лікарями КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №1 ім. І.К. Мацука" не відображено (або частково не відображено) страховий анамнез;
- за даними первинної медичної документації листок непрацездатності серії АДК №784294 за період з 10.12.2018 по 04.01.2019 року, виданий та продовжений на весь період обґрунтовано. Листок непрацездатності серії АДК №784755 виданий та продовжений з 05.01.2019 по 13.01.2019 року обґрунтовано, але починаючи з 14.01.2019 по 11.02.2019 року – 29 днів – продовжений необґрунтовано та листок непрацездатності серії АДК № 669510 виданий та продовжений з 12.02.2019 по 15.02.2019 року - 4 дні – не обґрунтовано (порушення п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову  непрацездатність громадян, затв. наказом  МОЗ від 13.11.2001 №455 та зар. в МЮУ 04.12.2001 № 1005/6196,  записи  лікаря травматолога та ЛКК в щоденниках картки амбулаторного хворого       Мілентьєва В.О. не підтверджують ознаки тимчасової непрацездатності з приводу невиробничої травми (перелом човноподібної кістки правої кисті);
- за даними первинної медичної документації листок непрацездатності серії АДК №720222 видано та продовжено з 29.03.2019 по 25.04.2019 року – 28 днів обґрунтовано, листок непрацездатності серії АДК №720779 виданий та продовжений з 26.04.2019 по 03.06.2019 року - 39 днів – не обґрунтовано, листок непрацездатності серії АДК №721435 виданий та продовжений з 04.06.2019 року – 21 день – не обґрунтовано (порушення п. 1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову  непрацездатність громадян, затв. наказом  МОЗ від 13.11.2001 № 455 та зар. в МЮУ 04.12.2001 № 1005/6196, записи  лікаря травматолога та ЛКК в щоденниках картки амбулаторного хворого ОСОБА_1 не підтверджують ознаки тимчасової непрацездатності з приводу невиробничої травми (закритий перелом внутрішньої щиколотки правового гомілково – ступневого суглобу).
Комісією запропоновано:
- продовжити роботу з експертизи тимчасової непрацездатності, обґрунтованості видачі і продовження листків непрацездатності на всіх рівнях відповідно до наказу МОЗ України від 09.04.2008 №189 "Про затвердження Положення про експертизу тимчасової непрацездатності", зареєстрованим Міністерством юстиції України від 04.07.2008 № 589/15280;
- лікуючим лікарям та завідуючим відділеннями проводити видачу, продовження та оформлення листків непрацездатності з дотриманням вимог наказу МОЗ України від 13.11.2001 № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян", зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 року за №1005/6196 та наказу МОЗ України, Міністерства праці і соціальної політики України, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і профзахворювань України 03.11.2004 року №532/274/136-ос/1406 "Інструкція про порядок заповнення бланку листка непрацездатності", зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.11.2004 року за №1456/10055;
- забезпечити ведення медичної документації згідно з наказом МОЗ України від 14.02.2012 №110 "Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкції щодо їх заповнення, що використовується у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування" (із змінами);
- обов`язково лікувально – діагностичний процес проводити у відповідності із стандартами надання медичної допомоги та клінічними протоколами по кожній позології;
- посилити відповідальність лікарів та завідувачів відділень закладу за проведенням контролю за повнотою обстеження, лікування, обґрунтованістю видачі, продовження та оформлення листків непрацездатності;
- за фактами необґрунтованого продовження листка непрацездатності провести службове розслідування та вирішити питання до притягнення до адміністративної відповідальності лікарів, що допустили факт необґрунтованого продовження листка непрацездатності та порушення вимоги нормативно – правових документів, які регламентують видачу та продовження листків непрацездатності;
- матеріали перевірки розглянути на нараді лікарів;
- інформацію про проведену роботу надати до управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та до Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної Державної адміністрації до 27.03.2020 року.
Із вказаною довідкою ознайомлений та один її примірник отримав в.о. директора КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №1 ім. І.К. Мацука" І.Є. Базун.
Також з матеріалів справи вбачається, що за місцем роботи застрахованої особи ( ОСОБА_1 , ПрАТ "ММК ім. Ілліча") за виданими відповідачем листкам непрацездатності було призначено та виплачено позивачем допомогу по тимчасовій непрацездатності у загальному розмірі 179010,27 грн., у т.ч.:
- за листком непрацездатності №784755 у розмірі 53203,11 грн.;
- за листком непрацездатності №669510 у розмірі 7338,36 грн.;
- за листком непрацездатності №720779 у розмірі 77004,72 грн.;
- за листком непрацездатності №721435 у розмірі 41464,08 грн.; що підтверджується заявами-розрахунками №004784, №001566, №005135, поданими страхувальником – роботодавцем, випискою по рахунку за 05.04.2019 року, платіжними дорученнями № 4304 від 13.08.2019 року,  № 4538 від 14.08.2019 року.
29.05.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією (вих. №01-15/1С-992) про сплату шкоди у розмірі 179010,27 грн., завданою внаслідок необґрунтованої видачі та продовження вищевказаних листків непрацездатності, що встановлено перевіркою.
30.07.2020 відповідач надав позивачу відповідь на претензію (вих. №638-01-13), в якій зазначено, що за наслідками службової перевірки, призначеної  згідно наказу директора КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К.Мацука" від 09.06.2020 року №177, комісією виявлено: відсутність експертного анамнезу при первинному прийомі пацієнта, щоденники лікаря дуже стислі, не завжди розбірливо написані, не відображена динаміка в стані пацієнта, не виконано рентгенологічного контролю з приводу закритого перелому внутрішньої щиколотки правої гомілки, перевищені середні терміни періоду непрацездатності закритого перелому внутрішньої щиколотки і відсутні дані про лікування в МЛ №8 з цього випадку. За всі недоліки лікарю травматологу оголошено догану – наказ по КНП "ММЛ №4 ім. І.К.Мацука" від 02.06.2020 №175. В частині претензії щодо видачі та продовження листків непрацездатності №784755, №669510, №720779 відповідач не погодився, оскільки такі видача і продовження є обґрунтованими, відповідають медичній документації. В частині претензії щодо видачі та продовження листка непрацездатності №721435 відповідач визнав вимоги позивача обґрунтованими та просив  надати можливість щомісячно сплачувати кошти у розмірі 200 грн. Також у відповіді повідомлено, що з метою  проведення перевірки фактів правомірності видачі листка непрацездатності прийняті всі необхідні заходи для встановлення місця знаходження   ОСОБА_1 для проведення МРТ – обстеження, але вказана особа звільнена з ПрАТ "ММК ім. Ілліча" та зі слів її батьків на теперішній час знаходиться за межами м. Маріуполя. 
Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду першої інстанції за захистом своїх прав з позовною заявою про стягнення з відповідача 179010,27 грн. майнової шкоди на підставі ст. 1172 Цивільного кодексу України.
Як вже зазначалось вище, Господарським судом Донецької області 30.10.2020 ухвалено рішення у справі №905/1571/20, яким відмовлено у задоволенні позову. 
Приймаючи вказане рішення, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність складу цивільного правопорушення. Зокрема, суд виходив з того, що здійснювані й відшкодовані Фондом соціальні виплати є його обов`язком у разі настання страхового випадку, а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою. При цьому суд керувався приписами ст.ст. 1166, 1172 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 22, 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Надаючи кваліфікацію спірних правовідносин, суд апеляційної інстанції погоджується з правильністю правових висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову з огляду на наступне.
За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 цієї статті).
Частини 1, 2 ст. 22 ЦК України визначають, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Колегія суддів зазначає, що відшкодування майнової шкоди за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Для застосування такого виду відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди та її розміру; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини.
За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
У спірних деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди (її розмір), протиправність (незаконність) поведінки та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою полягає в тому, що протиправна поведінка завжди передує в часі шкідливому результату, що настав; шкідливий результат є наслідком саме цієї протиправної поведінки.
Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, заподіяною потерпілому, є обов`язковою умовою настання відповідальності.
Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.
Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку заподіяну шкоду, а тільки за ту шкоду, яка заподіяна його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана якимись іншими обставинами.
При цьому, виходячи із загальних правових норм, протиправність (неправомірність) поведінки означає порушення чужого суб`єктивного права. Під шкодою розуміється матеріальна шкода, яка виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому матеріального права та (або) зменшення нематеріального блага.
Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою виражається в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.
Спірні правовідносини щодо виплати позивачем страхового відшкодування регулюються нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". 
Частиною 1 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Згідно положень ст. 9 Закону основними завданнями Фонду та його робочих органів є, зокрема здійснення перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованим особам, у тому числі на підставі інформації з електронного реєстру листків непрацездатності; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.
Фонд зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль за дотриманням порядку використання страхувальником страхових коштів; контролювати правильність витрат за соціальним страхуванням, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань соціального страхування; стягувати надміру виплачені кошти з юридичних і фізичних осіб у встановленому законом порядку.
Як вже було вище встановлено, комісією управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та Департаменту охорони здоров`я Донецької облдержадміністрації була проведена позапланова перевірка обґрунтованості видачі листків непрацездатності, за результатами якої встановлено порушення порядку видачі/продовження відповідачем листків непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435, що стало підставою для визнання їх необґрунтовано виданими/продовженими, та складено відповідну довідку від 27.02.2020 року.
Згідно з п. 1 ст. 19 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до пп. 10 п. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхові випадки за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності це - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або, іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.
Статтею 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків. 
За приписами ч. 1 ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" джерелами формування коштів Фонду є: страхові внески страхувальників та застрахованих осіб; суми фінансових санкцій, застосованих відповідно до цього Закону, інших законів до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб - підприємців за порушення встановленого порядку сплати страхових внесків та використання коштів Фонду, штрафів за недотримання законодавства про соціальне страхування, а також суми адміністративних штрафів, накладених відповідно до закону на посадових осіб та громадян за такі порушення; суми не прийнятих до зарахування витрат страхувальника за соціальним страхуванням; доходи від розміщення тимчасово вільних коштів, у тому числі резерву коштів Фонду; капіталізовані платежі, що надійшли в випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України; доходи від реалізації майна, придбаного за рахунок коштів Фонду; добровільні внески та інші надходження відповідно до закону.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 15 Закону України "Про Загальнообов`язкове державне соціальне страхування" роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення. 
Окрім того, відповідно до положень ст. 16 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застраховані особи зобов`язані надавати страхувальнику, страховику достовірні документи, на підставі яких призначається матеріальне забезпечення та надаються соціальні послуги відповідно до цього закону. Застрахована особа несе відповідальність згідно із законом за незаконне одержання з її вини (підроблення, виправлення в документах, подання недостовірних відомостей тощо) матеріального забезпечення та соціальних послуг за соціальним страхуванням.
У ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" наведено визначення термінів "застрахована особа", "страхувальник" та "роботодавці".
Так, відповідно до п.п. 3, 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок;
Отже, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень законодавства слід дійти висновку, що правовідносини у зв`язку з виплатами матеріального забезпечення по тимчасовій втраті працездатності, здійсненими Фондом застрахованій особі за листками непрацездатності, виданими/продовженими закладом охорони здоров`я є страховими, та виникають між суб`єктами соціального страхування: застрахованою особою (членами її сім`ї або іншою особою у випадках, передбачених Законом), страхувальником та страховиком. 
Допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного із страхових випадків, зокрема тимчасової непрацездатності внаслідок травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві (ст. 22 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування").
За приписами ч. 3 ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб). Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг. Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.
Порядок видачі листків непрацездатності визначено Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13.11.2001 № 455 "Про затвердження Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 04.12.2001 №1005/6196  (надалі – Інструкція  №455 ).
Відповідно до Інструкції №455 тимчасова непрацездатність засвідчується листком непрацездатності.
Листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.
Право видачі листків непрацездатності надається: лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я.
Видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності (п. 1.6 Інструкції №455).

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності (п. 1.7  Інструкції №455 ).
У разі захворювання чи травми на весь період тимчасової непрацездатності до відновлення працездатності або до встановлення групи інвалідності медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) видається листок непрацездатності, що обраховується в календарних днях (п.2.1 Інструкції №455).
При втраті працездатності внаслідок захворювання або травми лікуючий лікар в амбулаторно-поліклінічних закладах може видавати листок непрацездатності особисто терміном до 5 календарних днів з наступним продовженням його, залежно від тяжкості захворювання, до 10 календарних днів. Якщо непрацездатність триває понад 10 календарних днів, продовження листка непрацездатності до 30 днів проводиться лікуючим лікарем спільно з завідувачем відділення, а надалі - ЛКК, яка призначається керівником лікувально-профілактичного закладу, після комісійного огляду хворого, з періодичністю не рідше 1 разу на 10 днів, але не більше терміну, встановленого для направлення до МСЕК. В окремих випадках, коли захворювання вимагає тривалого лікування, наприклад у разі важких травм та туберкульозу періодичність оглядів ЛКК з продовженням листка непрацездатності може бути не рідше 1 разу на 20 днів залежно від тяжкості перебігу захворювання (п.2.2 Інструкції №455).
З досліджених судом матеріалів справи з`ясовано, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області призначено матеріальне забезпечення застрахованій особі Мілентьєву В.О. за листками непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435 та виплачено його за місцем роботи останнього. 
Враховуючи положення ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", судова колегія апеляційного суду вважає, що призначенню позивачем матеріального забезпечення застрахованій особі передує прийняття ним відповідного рішення за результатами розгляду підстав і правильності видачі листків непрацездатності та інших документів. З наведеного слід дійти висновку, що до виплати грошового забезпечення такі листки непрацездатності було визнано позивачем обґрунтовано виданими та порушень щодо їх видачі/продовження встановлено не було. 
При цьому, оскільки в матеріалах справи відсутні вказані листки непрацездатності №784755, №669510, №720779, №721435 та відповідна медична документація (медична картка амбулаторного хворого, журнал реєстрації листків непрацездатності, журнал реєстрації аналізів та їх результатів, журнал рентгенологічних досліджень (щодо закритого перелому внутрішньої щиколотки правового гомілково – ступневого суглобу), магнітно – резонансної томографії тощо), тому у суду відсутня можливість дослідити їх зміст та перевірити правильність доводів позивача щодо порушення вимог Інструкції №455 та необґрунтованості видачі/продовження таких листків непрацездатності. 
Зазначених листків непрацездатності позивачем не було надано й до апеляційного суду.
В той же час, сама по собі довідка комісії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та Департаменту охорони здоров`я облдержадміністрації від 27.02.2020 року, складена за результатами перевірки обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності застрахованій особі Мілентьєва В.О., не встановлює наявність протиправної поведінки та вини лікарів – працівників відповідача у видачі/продовженні листків непрацездатності (зокрема, №784755, №669510, №720779), а лише фіксує виявлене порушення. 
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що за відсутності в матеріалах справи відповідних документів (листків непрацездатності та медичної документації) надана позивачем довідка про результати перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності відповідача та наукові висновки не є належними та допустимими доказами у розумінні положень ст.ст. 76 – 77 ГПК України на підтвердження наявності підстав для застосування до юридичної особи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.
Оскільки, довідка та наукові висновки не встановлюють факт протиправної поведінки, вини особи, викладені у них обставини не приймаються судом як беззаперечне встановлення вини лікарів у протиправній видачі листків непрацездатності та підлягають дослідженню на загальних підставах.
Крім того, колегія суддів вважає, що порушення порядку видачі/продовження листків непрацездатності не спростовує самого настання страхових випадків із застрахованою особою ОСОБА_1 . 
Наданий позивачем консультативний висновок директора науково-дослідного інституту травматології та ортопедії Донецького національного медичного університету Климовського В.Г. щодо не виявлення перелому човноподібної кістки правової кисті у ОСОБА_1 зроблений тільки на підставі рентгенограми №381 від 10.12.2018 року, без дослідження амбулаторної картки, інших рентгенограм, результатів МРТ, записів в журналі рентгенологічних досліджень рентгенологічного відділення КНП "ММЛ №4 ім. І.К. Мацука". 
З наданого до матеріалів справи консультативного висновку головного рентгенолога м. Маріуполя Родіонової Н.М., зробленого на підставі тієї ж рентгенограми, вбачається висновок, що не можна виключити травматичне ушкодження, поперечний перелом човноподібної кістки правої кисті у             ОСОБА_1 , а згідно записів в журналі рентгенологічних досліджень рентгенологічного відділення КНП "ММЛ №4 ім. І.К. Мацука" Мілентьєв В.О. мав таке ушкодження. 
При цьому, із змісту відповіді відповідача на претензію вбачається вжиття відповідачем заходів щодо усунення виявлених порушень та притягнення відповідного лікаря до дисциплінарної відповідальності за допущені порушення при видачі листка непрацездатності №721435 шляхом оголошення догани згідно наказу КНП "ММЛ №4 ім. І.К. Мацука" від 02.06.2020 № 175.
Згідно з п. 8.3. Інструкції Міністерства охорони здоров`я України № 455 від 13.11.2001 за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Пунктом 8.5 вказаної Інструкції у разі виявлення порушень правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, незадовільного стану експертизи тимчасової непрацездатності, лікувально-профілактичний заклад може бути позбавлений права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, у встановленому порядку 
Відповідно Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я за погодженням з Фондом.
З наведених норм права, а також системного аналізу зазначених вище законів не вбачається, що повернення страхових платежів до Фонду соціального страхування у випадку їх безпідставного отримання може бути зроблено за рахунок закладів охорони здоров`я, які видають листки непрацездатності, що є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності. 
У даному випадку заклад охорони здоров`я не є стороною страхових правовідносин, яка має права, обов`язки та несе відповідальність в цих правовідносинах. 
Заклади охорони здоров`я (конкретно їх робітники) видають листки непрацездатності, які є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, але у випадку порушення правил видачі, зберігання, обліку документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, відповідальність цих закладів передбачена лише у вигляді позбавлення права видавати документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність, а також персональної відповідальності лікарів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" кошти Фонду використовуються, зокрема на виплату матеріального забезпечення, страхових виплат та надання соціальних послуг, фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених цим Законом.
Тобто, виплата позивачем страхового відшкодування застрахованим особам у разі настання страхового випадку є його прямим обов`язком, а тому виплачене ним матеріальне забезпечення не є шкодою, що йому заподіяна, у розумінні приписів ст.ст. 1166, 1172 ЦК України. 
Крім того, такі грошові кошти не є його власними грошовими коштами, а є коштами, що сплачувалися до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності застрахованими особами в якості страхових внесків.
Таким чином, колегія суддів вважажє, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що за встановлених обставин наявність збитків Фонду не доведено матеріалами справи, оскільки Фондом не доведено відсутність страхових випадків у вигляді фактичної тимчасової непрацездатності застрахованої особи, а також у спірних правовідносинах на заклад охорони здоров`я не може бути покладена майнова відповідальність за сплачену допомогу, оскільки цей заклад не є стороною вказаних правовідносин, а отже, у справі відсутній причинний зв`язок між заявленою позивачем шкодою та протиправною поведінкою відповідача. 
Враховуючи те, що здійснювані й відшкодовані Фондом соціальні виплати є його обов`язком у разі настання страхового випадку, а тому здійснення ним таких виплат застрахованій особі не є заподіяною Фонду шкодою в розумінні ст. 1166 та ч. 1 ст. 1172 ЦК України. За таких обставин висновок суду першої інстанції  інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову визнається колегією суддів Східного апеляційного господарського суду правомірним.
Що стосується доводів апеляційної скарги про наявність в діях працівників відповідача вини, що підтверджується наявними у справі доказами (листом науково-дослідного інституту травматології та ортопедії ДНМУ №106 від 13.04.2020, довідкою перевірки від 27.02.2020, доказами фінансування заяв-розрахунків, поданих страхувальником-роботодавцем, листі до науково-дослідного інституту від 08.04.2020 №01-17/15-719), колегія суддів зазначає наступне.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України та ст. 1172 ЦК України у даному випадку позивач повинен довести, що шкода заподіяна працівником відповідача (лікарем) саме під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розмір відшкодування.
Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність завдавача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки. 
Тобто, до предмету доказування у даній справі входить встановлення протиправної поведінки лікаря під час оформлення та видачі листків непрацездатності, що стало причиною завдання позивачу шкоди.
Проте, матеріали справи не містять відповідних документів на підтвердження наявності підстав для застосування до юридичної особи відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, з огляду на те що, довідка про результати перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності КНП Маріупольської міської ради "Маріупольська міська лікарня №4 ім. І.К. Мацука" та наукові висновки не можуть вважатись належними та допустимими доказами, оскільки ці документи не встановлюють факт протиправної поведінки, вини особи. Викладені в них обставини не можуть вважатись беззаперечним встановленням вини лікарів у протиправній видачі листків непрацездатності. 
В той же час наявність винесеної щодо лікаря догани не свідчить про самостійне визнання відповідачем своєї вини, оскільки підтверджує лише обставини порушення працівником медичного закладу правил трудової дисципліни, але не підтверджує наявність протиправної поведінки щодо видачі листків непрацездатності застрахованій особі.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що переважна більшість злочинів, які скоюються у сфері надання медичних послуг встановлена у розділі 2 Кримінального кодексу України, який передбачає відповідальність медичних працівників за злочини, вчиненні у зв`язку із здійсненням ними професійної діяльності.
Проте, належних та допустимих у розумінні ст.ст. 76 – 77 ГПК України доказів, які могли б підтвердити наявність вини в діях лікаря за неналежне виконання ним своїх обов`язків відносно безпідставної видачі листків непрацездатності, зокрема судового вироку у кримінальній справі, позивачем не надано ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду.
Інші доводи апелянта були спростовані в даній постанові апеляційного господарського суду, крім того, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. 
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен аргумент.
Таким чином, оскільки доводи заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, а викладені в оскаржуваному судовому рішенні висновки відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі № 905/1571/20 підлягає залишенню без змін.
З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284  ГПК України, Східний апеляційний господарський суд,       

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі №905/1571/20 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Донецької області від 30.10.2020 у справі №905/1571/20 – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий  суддя                                                                      Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                              Т.Д. Геза

Суддя                                                                                              О.В. Плахов