ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" вересня 2021 р.                                 Справа№ 910/15823/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гарник Л.Л.
суддів:            Дикунської С.Я. 
          Пантелієнка  В.О. 
 
секретар судового засідання Ковган О.І.
за участю представників учасників провадження відповідно до протоколу судового засідання від  09.09.2021

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Навчальна книга-Богдан"
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 (повний текст складено 18.06.2020)
у справі № 910/15823/19 (суддя Мандриченко О.В.)
за позовом   Товариства з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" 
до фізичної особи-підприємця Лавріненко Ірини Борисівни,
Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво    "Навчальна книга-Богдан"
про стягнення 386 183,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Студия анимационного кино "Мельница" (далі - ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница", позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Лавріненко Ірини Борисівни  (далі - ФОП Лавріненко І.Б.) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво     "Навчальна книга-Богдан" (далі - ТОВ "Видавництво "Навчальна книга-Богдан") про стягнення компенсації у розмірі 386 183,02 грн. за порушення відповідачами виключних майнових прав позивача на об`єкти інтелектуальної власності.
Рішенням господарського суду міста Києва від 11.06.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 у справі №   910/15823/19, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто: з ФОП Лавріненко   І.Б. на користь ТОВ "Мельница" 21   020 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 6   000 грн витрат на професійну правничу допомогу та 315,30 грн. судового збору; з ТОВ "Видавництво "Навчальна книга-Богдан" на користь ТОВ "Мельница" - 21   020 грн. компенсації за порушення виключних майнових авторських прав, 6   000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 315,30 грн. судового збору;    у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про доведеність позовних вимог, однак, врахувавши обставини правопорушення та взявши до уваги загальні засади цивільного законодавства, зменшив розмір компенсації, яка підлягає стягненню, до 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (21 020 грн.) з кожного відповідача.
Судові рішення мотивовано тим, що ТОВ «"Навчальна книга - Богдан" здійснило неправомірне відтворення, опублікування та розповсюдження видавничої продукції з використанням зображення персонажів "Лунтик" та "Мила", які є самостійними складовими частинами аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья", права на які належать ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница". Позивач не надавав ТОВ «"Навчальна книга - Богдан" дозвіл на використання а ні самого аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья", ні його самостійних частин, в тому числі зображення персонажів "Лунтик" та "Мила" для відтворення, опублікування та розповсюдження вказаних об`єктів авторського права. Також судом встановлено порушення ФОП Лавріненко І.Б. майнових авторських прав на персонаж "Лунтик" та "Мила", як складових частини аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья", шляхом розповсюдження товару, що містить зображення цих персонажів.
Постановою Верховного Суду від 22.06.2021 постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2020 у справі №910/15823/19 скасовано, справу № 910/15823/19 направлено до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.
Постанову мотивовано невідповідністю судових рішень попередніх судових інстанцій вимогам статей   86, 236 ГПК України.
Зазначивши про передчасність висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності у позивача повноважень звертатись до суду з позовом про відшкодування компенсації за неправомірне використання об`єктів авторського права, суд касаційної інстанції зауважив, що судом не досліджено усіх обставин справи, з якими пов`язане законне вирішення спору по суті, оскільки не з`ясовано, які саме майнові авторські права на твір та його складові частини (у даному випадку на юридично значимий охоронюваний елемент і об`єкт цього аудіовізуального твору - «персонаж Лунтик і Міла») належать ТОВ "Мельница", термін і територію таких прав та спосіб їх використання. Зокрема апеляційний господарський суд не звернув уваги, що авторські права ТОВ "Мельница", відповідно до прокатного посвідчення, обмежені територією Росії та не дослідив чи має право ТОВ "Мельница" у такому разі звертатись до суду за захистом своїх прав поза межами Російської Федерації.
У постанові Верховного Суду йдеться про те, що вимогами позовної заяви є відшкодування збитків у розмірі 386 183,02 грн. у вигляді компенсації, а не заборона відповідачам вчиняти дії, які порушують авторське право. 
Верховний Суд наголосив на необхідності з`ясування належності позивачеві авторського права на об`єкт чи права на його відповідний захист, а також встановлення правового статусу наданих на їх підтвердження документів у справах про захист виключних майнових прав позивача як власника об`єктів авторського права.
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що суд апеляційної інстанції не повною мірою дослідив та з`ясував, чи мав право позивач звертатись до суду саме з позовом про відшкодування компенсації за неправомірне використання об`єктів авторського права.
02.07.2021 матеріали справи № 910/15823/19 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2021 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Дикунська С.Я., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 справу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів та призначено до розгляду.
27.08.2021 від представника ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з Тернопільським апеляційним судом, у зв`язку з територіальною віддаленістю від міста Києва (м. Тернопіль).
06.09.2021 від ТОВ "Видавництво     "Навчальна книга-Богдан" надійшли пояснення по справі, у яких йдеться про відутність у позивача права видавати ліцензію на використання спірного твору.
07.09.2021 від ФОП Лавріненко   І.Б. надійшла заява про розгляд справи без її участі.
03.09.2021 від ФОП Лавріненко   І.Б. надійшли пояснення на апеляційну скаргу, в яких вона підтримала апеляційну скаргу ТОВ "Видавництво     "Навчальна книга-Богдан".
У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Разіної Т.І., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.09.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Гарник Л.Л. (головуючий суддя), Дикунська С.Я., Пантелієнко В.О.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.09.2021 справу прийнято до провадження у визначеному складі колегії суддів; клопотання представника ТОВ «Видавництво «Навчальна книга - Богдан» Захарчука Андрія Петровича про призначення судового засідання в режимі відеоконференції по справі № 910/15823/19 задоволено.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства та заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Предметом судового розгляду у цій справі є позов ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" про стягнення компенсації у розмірі 386 183,02 грн. за порушення відповідачами виключних майнових прав позивача на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Лунтик и его друзья" і персонаж "Лунтик".
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди скаржника із висновками господарського суду щодо наявності у позивача права на звернення до суду з відповідним позовом, як і виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Лунтик и его друзья" і персонаж "Лунтик" .
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" є юридичною особою за законодавством Російської Федерації, місцезнаходженням якої є м. Санкт-Петербург і якій присвоєно основний державний реєстраційний номер 1037843046141, що підтверджується свідоцтвом про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, серія 78 №4029105 та випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб від 17.09.2019 №ЮЭ9965-19-83751178.
Відповідно до прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 №214057306, кіновідеофільм «Лунтик и его друзья» (на мові оригіналу тут і далі по тексту) випущено в Російській Федерації у 2006 році, а права на фільм належать ТОВ «Студия анимационного кино «Мельница» на строк дії авторського права на твір.
Згідно з посвідченням національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 продюсером анімаційного фільму "Лунтик и его друзья" є ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница".
Крім того, відповідно до посвідчення національного фільму №10998 продюсером анімаційного фільму "Лунтик и его друзья" (389 серій) є позивач.
Зображення персонажу аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья", а саме "Лунтик" є частиною аудіовізуального твору, який може використовуватися самостійно, а тому розглядається судом як твір.
01.01.2017 позивачем (ліцензіар) та Товариством з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Той-Хауз" (ліцензіат) укладено договір про надання ліцензії на використання фільму (далі - Договір від 01.01.2017), предметом якого є надання позивачем ліцензіату - ТОВ "Той-Хауз" ліцензії на використання фільму "Лунтік і його друзі" згідно з пунктом 3.1 цього договору протягом ліцензійного строку на ліцензійній території; ліцензіат, у свою чергу, приймає ліцензію та виплачує роялті у відповідності до розділу 4 договору у розмірі 50% від доходу ліцензіата (додаток №1).
Відповідно до ліцензійного договору від 25.10.2017 № 03/10/2017 (далі - Договір № 03/10/2017) про надання невиключної ліцензії, укладеного між ТОВ "Той Хауз" (ліцензіар) та ТОВ "Симбат" (ліцензіат), його предметом є надання ліцензіаром ліцензіату невиключної ліцензії па використання в продукції охоронюваних елементів фільмів на узгодженій території і в узгоджений термін, а ліцензіат зобов`язується виплачувати ліцензіару винагороду, передбачену цим договором. Згідно з даним ліцензійним договором сторони домовилися про те, що для цілей цього договору терміни означають таке:
- "фільм" - дитячий анімаційний серіал "Лунтік і його друзі";
- "виробник" - Товариство;
- "охоронювані елементи фільмів" - юридично значимі охоронювані елементи фільмів такі як назви фільмів, імена/найменування персонажів фільмів, Лунтік, Бджоленя, Кузя, Міла, Пупсень, Вупсень, Корній Корнійович, Мудрий Піскар, Мураха та інші: образи/зображення персонажів фільму;
- "ліцензія" - невиключна ліцензія на використання охоронюваних елементів фільму способом та в об`ємі, передбаченим цим договором, на узгодженій території та в межах узгодженого строку;
- "територія" - Російська Федерація, Україна, Казахстан, Білорусь, Азербайджан, Узбекистан, Туркменістан, Грузія, Вірменія, Таджикистан, Киргизстан, Молдова.
Пунктом 3.1 даного ліцензійного договору встановлено, що за надання ліцензії на умовах цього договору ліцензіат зобов`язується виплачувати ліцензіару винагороду.
Додатком № 2 до Договору №03/10/2017 погоджено фінансову угоду №1, пунктом 5 якої встановлено, що в рахунок ліцензійної винагороди на період дії цієї угоди ліцензіат зобов`язаний сплатити ліцензіару мінімальну гарантовану суму (мінімальну гарантію) у розмірі 498 960 рублів. Встановлена в цій угоді мінімальна гарантія зменшенню не за яких умов не підлягає.
Згідно з фіскальним чеком від 02.09.2019 №23 представником ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" здійснено відеофіксацію порушення авторського права та придбано спірний товар в магазині "Книжковий супермаркет", в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП Лавріненко І.Б.  На придбаному товарі відтворено зображення персонажів "Лунтик" та "Мила", які є самостійними складовими частинами аудіовізуального твору мультиплікаційного серіалу "Лунтик и его друзья".
Відповідно до інформації, зазначеної на придбаному товарі "Ігрова скарбничка. Дидактичні ігри для дошкільників", виробником останнього є Видавництво "Навчальна книга-Богдан" (свідоцтво про внесення до державного реєстру видавців ДК №370 від 21.03.2001). Відповідно до відомостей з Державного реєстру суб`єктів видавничої справи (станом на 01.10.2019 рік) ТОВ "Видавництво "Навчальна книга - Богдан" здійснює свою діяльність на підставі свідоцтва ДК № 4221 від 07.12.2011, якою є видавництво, виготовлення та розповсюдження видавничої продукції.
Представником позивача здійснено замовлення спірної продукції "Ігрова скарбничка. Дидактичні ігри для дошкільників" у кількості 10 одиниць на веб-сайті видавництва за доменним іменем "bohdan-books.com", що підтверджується копією видаткової накладної №15377 від 10.09.2019,   копією експрес - накладної Нової пошти №59998083762312 від 13.09.2019, копією службового та фіскального чека ТОВ "Пост Фінанс" від 13.09.2019, відповідно до яких здійснено оплату замовлення у формі "наложний платіж" на ім`я ТОВ "Видавництво "Навчальна книга - Богдан", відеофіксацією отримання замовлення у відділенні Нової пошти за адресою м. Одеса, проспект Шевченко 27, від 13.09.2019, зробленою представником ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница".
Колегія суддів, з огляду на встановлені обставини справи,  дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову з наступних підстав.
Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом (ч. 2 ст. 418 ЦК України).
Перелік об`єктів права інтелектуальної власності визначений приписами частини першої 1 статті 420 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Зокрема, об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права (ч. 1 ст. 433 ЦК України), до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту) (п. 1 ч. 1 ст. 433 ЦК України), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав (ч. 1 ст. 449 ЦК України).
Частиною 1 статті 433 ЦК України, зокрема встановлено, що об`єктами авторського права є твори, а саме: літературні та художні твори, зокрема: романи, поеми, статті та інші письмові твори; лекції, промови, проповіді та інші усні твори; драматичні, музично-драматичні твори, пантоміми, хореографічні, інші сценічні твори; музичні твори (з текстом або без тексту); аудіовізуальні твори; твори живопису, архітектури, скульптури та графіки; фотографічні твори; твори ужиткового мистецтва; ілюстрації, карти, плани, ескізи і пластичні твори, що стосуються географії, топографії, архітектури або науки; переклади, адаптації, аранжування та інші переробки літературних або художніх творів; збірники творів, якщо вони за добором або упорядкуванням їх складових частин є результатом інтелектуальної діяльності.
Поряд з цим статтею 435 ЦК України встановлено, що первинним суб`єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Суб`єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону.
Відповідно до статті 440 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на твір є: 1) право на використання твору; 2) виключне право дозволяти використання твору; 3) право перешкоджати неправомірному використанню твору, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права на твір належать його авторові, якщо інше не встановлено договором чи законом.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 441 Цивільного кодексу України використанням твору є його відтворення будь-яким способом та у будь-якій формі.
За змістом статті 1 Закону України "Про авторське право і суміжні права" встановлено, що аудіовізуальний твір - твір, що фіксується на певному матеріальному носії (кіноплівці, магнітній плівці чи магнітному диску, компакт-диску тощо) у вигляді серії послідовних кадрів (зображень) чи аналогових або дискретних сигналів, які відображають (закодовують) рухомі зображення (як із звуковим супроводом, так і без нього), і сприйняття якого є можливим виключно за допомогою того чи іншого виду екрана (кіноекрана, телевізійного екрана тощо), на якому рухомі зображення візуально відображаються за допомогою певних технічних засобів. Видами аудіовізуального твору є кінофільми, телефільми, відеофільми, діафільми, слайдофільми тощо, які можуть бути ігровими, анімаційними (мультиплікаційними), неігровими чи іншими.
Статтею 9 Закону України "Про авторське право і суміжні права" передбачено, що частина твору, яка може використовуватись самостійно, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього закону.
Відповідно до статті 45 Закону України "Про авторське право і суміжні права" суб`єкти авторського права і суміжних прав можуть управляти своїми правами: особисто, через свого повіреного, через організацію колективного управління.
Статтею 443 Цивільного кодексу України передбачено, що використання твору здійснюється лише за згодою автора, крім випадків правомірного використання твору без такої згоди, встановлених цим Кодексом та іншим законом.
Отже, за змістом статей 435, 440, 441, 443 ЦК України, статей 7, 15, 31-33 Закону України "Про авторське право і суміжні права": право на використання твору належить автору або іншій особі, яка одержала відповідне майнове право у встановленому порядку (за договором, який відповідає визначеним законом вимогам); використання твору здійснюється лише за згодою автора або особи, якій передано відповідне майнове право (за виключенням випадків, вичерпний перелік яких встановлено законом).
З огляду на приписи Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) щодо обов`язку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи, зокрема про захист авторського права, слід враховувати таке:
1) позивач повинен довести належність йому авторського права чи права на їх захист, а також факт використання об`єктів даних прав відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди - розмір шкоди і причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов`язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача;
2) відповідач має довести додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні ним твору; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами. Крім того, відповідач повинен спростувати визначену цивільним законодавством презумпцію винного заподіяння шкоди (статті 614, 1166 ЦК України).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2021 у справі № 916/2787/19.
Позивач є власником виключних прав на зображення персонажів та аудіовізуальний твір - мультиплікаційний серіал "Лунтик и его друзья", що підтверджується Прокатним посвідченням Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів від 21.11.2006 та безстроковим Посвідченням національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998.
Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Частиною 2 статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, учасниками якої є України та Російська Федерація, встановлено, що документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.
Відповідно до Прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів №214057306 від 21.11.2006 всі права на спірний твір на території Росії належать позивачу.
Прокатне посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів №214057306 від 21.11.2006, отримане на підставі «Положение о регистрации кино- и видеофильмов», «Правила оформления и выдачи прокатных удостоверений на кино- и видеофильмы», які діяли в період видачі посвідчення, затвердженого Постановою Ради Міністрів - Уряду РФ від 28.04.1993 № 396 «О регистрации кино- и видеофильмов и регулировании их публичной демонстрации» (надалі - Постанова №396).
Згідно з «Положение о регистрации кино- и видеофильмов», «Правила оформления и выдачи прокатных удостоверений на кино- и видеофильмы», затвердженим постановою Постановою Ради Міністрів - Уряду РФ від 28.04.1993, реєстрації підлягають всі кіно - і відеофільми російського, зарубіжного і спільного виробництва, які використовуються з метою: тиражування та розповсюдження; здачі в прокат і оренду; публічної комерційної та некомерційної демонстрації; трансляції по кабельному телебаченню на території Російської Федерації.
Юридичні та фізичні особи, які відповідно до законодавства Російської Федерації є власниками або власниками прав на зазначені кіно- і відеофільми, можуть в установленому порядку на договірній основі реалізовувати цю продукцію підприємствам, культурно-освітнім установам, організаціям телебачення, іншим комерційним і некомерційним організаціям в цілях публічної демонстрації, в тому числі по кабельному телебаченню, а також самостійно здійснювати тиражування з метою продажу або прокату і поширення через відеотеки і прокатні пункти належних їм кіно- і відеофільмів тільки після їх реєстрації та отримання прокатного посвідчення.
Отже, для отримання вказаного посвідчення не обов`язково бути власником виключних майнових прав на твір. При цьому, всі права на фільм передбачають виключний перелік прав прокату фільму "Лунтик и его друзья": тиражування та розповсюдження; здачі в прокат і оренду; публічної комерційної та некомерційної демонстрації; трансляції по кабельному телебаченню на території Російської Федерації.
З наведених підстав Прокатне посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів №214057306 від 21.11.2006 не є належним доказом наявності у позивача виключних авторських прав на надання дозволу використання іншими особами твору "Лунтик и его друзья".
Окрім того, судом досліджено зміст посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 анімаційного фільму "Лунтик и его друзья" та встановлено, що дата видачі посвідчення - 14.04.2005 та строк дії такого посвідчення - 30.12.2010, продовжений - безстроково.
У посвідченні національного фільму №10998 зазначено автора сценарію, режисера, композитора та продюсера, яким є позивач.
Процедура отримання вказаного посвідчення національного фільму визначена «Положением о регистрации кино- и видеофильмов», що діяло на час отримання позивачем посвідчення національного фільму №10998 від 14.04.2005, затвердженим Наказом Міністерства культури і масових комунікацій РФ від 27 вересня 2004 № 60.
Це Положення розроблено відповідно до Федерального закону «О государственной поддержке кинематографии Российской Федерации» від 22.08.1996  № 126-ФЗ, який визначає основні напрями діяльності держави по збереженню і розвитку кінематографії і встановлює порядок державної підтримки кінематографії.
Відповідно до вказаного закону продюсер фільму - фізична або юридична особа, яка взяла на себе ініціативу і відповідальність за фінансування, виробництво і прокат фільму.
Водночас, статтею 13 Закону РФ «Об авторском праве и смежных правах» від 09.07.1993 № 5351-1 передбачено, що авторами аудіовізуального твору є: режисер-постановник; автор сценарію (сценарист); автор музичного твору (з текстом або без тексту), спеціально створеного для цього аудіовізуального твору (композитор). Укладення договору на створення аудіовізуального твору тягне за собою передачу авторами цього твору виробнику аудіовізуального твору виключних прав на відтворення, поширення, публічне виконання, повідомлення по кабелю для загального відома, передачу в ефір або будь-яке інше публічне повідомлення аудіовізуального твору, а також на субтитрування і дублювання тексту аудіовізуального твору, якщо інше не передбачено в договорі. Зазначені права діють протягом терміну дії авторського права на аудіовізуальний твір. Виробник аудіовізуального твору має право при будь-якому використанні цього твору вказувати своє ім`я або найменування або вимагати такої вказівки.
Таким чином, посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 не вважається належним доказом підтвердження наявності у позивача авторських прав на аудіовізуальний твір "Лунтик и его друзья" та його складові частини, й натомість передбачає права показу, прокату фільму.
До того ж, за змістом Прокатного посвідчення Федерального агентства культури і кінематографії Державного реєстру кіно і відеофільмів №214057306 від 21.11.2006 та посвідчення національного фільму Міністерства культури Російської Федерації №10998 права, що належать позивачу на фільм "Лунтик и его друзья", обмежені територією Росії.
З наведених підстав прокатне посвідчення №214057306 від 21.11.2006 та посвідчення національного фільму №10998 від 14.04.2005 не є належними та допустимими доказами, які підтверджують наявність виключних майнових авторських прав у позивача на аудіовізуальний твір Лунтік і його друзі та на його складові частини, в тому числі і на персонажів Лунтик і Кузя .
Відповідно до статті 9 Закону РФ «Об авторском праве и смежных правах» від 09.07.1993 № 5351-1 авторське право на твір науки, літератури і мистецтва виникає в силу факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрації твору, іншого спеціального оформлення твору або дотримання будь-яких формальностей. Власник виключних авторських прав для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права, який вміщується на кожному примірнику твору і складається з трьох елементів: латинської букви "С" в окружності: C; імені (найменування) власника виключних авторських прав; року першого опублікування твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору.
Майнові права, зазначені у статті 16 цього Закону, можуть передаватися тільки за авторським договором, за винятком випадків, передбачених статтями 18 - 26 цього Закону. Передача майнових прав може здійснюватися на основі авторського договору про передачу виключних прав або на основі авторського договору про передачу невиключних прав. Авторський договір про передачу виключних прав дозволяє використання твору певним способом і у встановлених договором межах тільки особі, якій ці права передаються, і дає такій особі право забороняти подібне використання твору іншим особам. Право забороняти використання твору іншим особам може здійснюватися автором твору, якщо особа, якій передані виключні права, не здійснює захист цього права (стаття 30 Закону РФ від 09.07.1993 № 5351-1).
Отже, довести наявність авторських прав та їх обсяг можливо виключно за допомогою авторських договорів, укладених з авторами відповідних творів.
Відповідно до частини першої 1 статті 31 Закону РФ від 09.07.1993 № 5351-1 авторський договір повинен передбачати: способи використання твору (конкретні права, що передаються за цим договором); термін і територію, на які передається право; розмір винагороди і (або) порядок визначення розміру винагороди за кожний спосіб використання твору, порядок і терміни його виплати, а також інші умови, які сторони вважатимуть суттєвими для даного договору.
За відсутності в авторському договорі умови про територію, на яку передається право, дія переданого за договором права обмежується територією Російської Федерації.
Таким чином, позивач не довів належними доказами, в розумінні статей 74, 75, 76 ГПК України, наявність авторських прав на твір "Лунтик и его друзья", прав на його складові частини, наявність укладеного авторського договору з авторами твору, а відтак - не довів права на звернення до суду з відповідним позовом.
Та обставина, що позивачем не доведено порушення його майнових прав та інтересів при звернення до суду з позовом у справі, що розглядається, виключає необхідність надання правової оцінки факту використання спірного твору відповідачами та додержання ним вимог Цивільного кодексу України і Закону України "Про авторське право і суміжні права".
З наведених підстав позов ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно    до  статті 277    ГПК України  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З наведених підстав апеляційна скарга ТОВ "Видавництво "Навчальна книга-Богдан" підлягає задоволенню, а рішення  Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 у справі №910/15823/19 - скасуванню в частині задоволення позову ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 у справі №910/15823/19 в частині відмови у задоволенні позову ТОВ "Студия анимационного кино "Мельница" суд апеляційної інстанції залишає без змін з підстав, викладених у мотивувальній частині цієї постанови, зважаючи на правильний в цілому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Видавництво "Навчальна книга-Богдан" задовольнити.
Рішення Господарського суду міста Києва від 11.06.2020 у справі №910/15823/19 скасувати в частині задоволення позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

          Повний текст постанови складено 17.09.2021.

Головуючий суддя                                                            Л.Л. Гарник 

Судді                                                                                С.Я. Дикунська

                                                                                В.О. Пантелієнко