Справа № 459/3511/19                        Головуючий у 1 інстанції: Рудаков Д.І. 
Провадження № 22-ц/811/2989/20                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 вересня 2021 року м.Львів

    Справа № 459/3511/19
   Провадження № 22ц/811/2989/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого- Приколоти Т.І.,
суддів: Савуляка Р.В., Шандри М.М.
секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області, ухвалене у м. Червонограді 3 вересня 2020 року у складі судді  Рудакова Д.І., у справі за позовом ФОП ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, -         

встановив:
3 грудня 2019 року позивач звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 27 жовтня 2017 року між ним та відповідачем укладено договір безпроцентної позики. Відповідно до цього договору розмір позики становить 82 000 грн., яку відповідач зобов`язаний повернути до 20 травня 2018 року. Стверджує що відповідач умов договору не виконав. Просить стягнути з відповідача на його (позивача) користь 97 635,86 грн. боргу, з яких: 82 000 грн. - основна сума боргу, 4 100 грн. - штраф за порушення строку грошового зобов`язання, 7 835,86 грн. - інфляційні втрати, 3 700 грн. - 3% річних.
Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 3 вересня 2020 року позов задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 93 535,86 грн., з яких: 82 000 грн. боргу, 7 835,86 грн. інфляційних втрат та 3 700 грн. 3% річних. В решті позову відмовлено. Проведено розподіл судових витрат.
Рішення суду оскаржує ОСОБА_1 . Зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду змінити в частині стягнення з нього на користь ФОП  ОСОБА_2  93 535,86 грн., з яких: 82 000 грн. - борг, 7 835,86 грн. - інфляційні втрати та 3 700 грн. - 3% річних. В цій частині постановити рішення про стягнення з нього на користь позивача 76 501,07 грн. з яких: 67 002 грн. - борг, 6 476,07 грн. - інфляційні втрати та  3 023 грн. - 3 % річних. В решті рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 вересня 2020 року просить залишити без змін. Вказує, що 16 листопада 2017 року ним (відповідачем) повернуто позивачу 17 657 грн. та 23 листопада 2017 року - 1 000 грн.Зазначає, що ФОП ОСОБА_2 29 серпня 2018 року звертався до Червоноградського міського суду з аналогічним позовом. У цій позовній заяві позивачем зазначено, що він (відповідач) 16 листопада 2017 року повернув йому (позивачу) 17 657 грн. та 23 листопада 2017 року повернув 1 000 грн. (всього 18 657 грн.). Стверджує, що цим позовом він підтвердив часткове повернення коштів. Не встановлення цих обставин справи, що мають істотне значення по справі, потягнуло неправильний розрахунок судом інфляційних втрат та 3% річних, оскільки такі розраховані від всієї суми боргу, а не з суми боргу з відрахуванням частково сплачених ним (відповідачем) коштів (82 000 -18 657 = 67 002 грн.). На підставі цього обрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з 21 травня 2018 року по 21 листопада 2019 року складає 6 476,07 грн., та 3 % річних - 3 023 грн.
Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Д атою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, оглянувши матеріали цивільної справи № 459/2673/18, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ч. 3 ст. 12, ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.
27 жовтня 2017 року сторони уклали договір безпроцентної позики.
З розписки від 27 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_1  позичив у  ОСОБА_2  гроші за договором безпроцентної позики  розмірі 82 000 грн., які він передав у присутності  свідків:  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 . Вказану позику зобо`язався повернути  ОСОБА_2  до 20 травня 2018 року. 
Відповідно до п.п. 1.1 п.1, п.п.2.1 п.2, п.п.3.1, 3.2 п.3, п.п.4.1 п.4, п.п.5.1, 5.2, 5.3, 5.4 п.5 п.п. 6.1, 6.2 п.6, п.п.7.4 п.7 договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, позикодавець надає позичальнику безпроцентну позику, а останній зобов`язується повернути позику у визначений цим договором термін. Розмір позики за цим договором складає 82 000 грн. Позикодавець надає позику позичальнику в день підписання сторонами цього договору. Позика надається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позикодавцем позичальнику. Термін позики визначається з моменту набуття чинності цим договором і становить 7 місяців. Позика повертається частинами, до повного її погашення, а саме: з 20 листопада 2017 року по 20 травня 2018 року - по 11 700 грн. (кожного місяця, 20 числа). Після закінчення терміну, визначеного в п. 4.1 цього договору, позичальник зобов`язується протягом 2 календарних днів повернути позикодавцеві суму позики. Позика повертається в готівковому порядку шляхом передачі відповідних коштів позичальником позикодавцю. Підтвердженням передачі коштів є розписка позикодавця про отримання коштів від позичальника. У випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У випадку порушення строків, передбачених пунктом 5.1 даного договору позичальник зобов`язаний додатково сплатити позикодавцеві штраф у розмірі 5% від суми позики за кожен факт несвоєчасного виконання свого зобов`язання.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 
Письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Суд першої інстанції врахував наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача та визначив таку заборгованість у розмірі 93 535,86 грн., з яких: 82 000 грн.- борг, 7 835,86 грн. - інфляційні втрати та 3 700 грн. - 3% річних.
Колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції вірно визначено характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами; однак з висновками щодо розміру заборгованості не погоджується з урахуванням наступного.
Встановлено, що 29 серпня 2018 року ФОП ОСОБА_2 звертався до Червоноградського міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором від 27 жовтня 2017 року. У позовній заяві він, зокрема, зазначив, що 16 листопада 2017 року відповідач повернув йому (позивачу) 17 657 грн. та 23 листопада 2017 року повернув 1 000 грн., всього:18 657 грн. Таким чином, позивач, який подав позов до суду, підписав позовну заяву, чим підтвердив часткове повернення йому коштів відповідачем. Однак, при зверненні з цим позовом, він про повернення коштів не вказав та провів розрахунок з урахуванням всієї позиченої суми коштів. Таким чином, дії позивача є суперечливими.
На це суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до неправильного розрахунку судом розміру заборгованості, інфляційних втрат та 3% річних, оскільки такі розраховані відповідно до всієї суми боргу, а не з суми боргу з відрахуванням частково сплачених відповідачем коштів (82 000 -18 657 = 67 002 грн.). Також оскаржуваним рішенням стягнуто з відповідача всю суму позичених коштів без урахування повернутих. У зв`язку із зазначеним, оскаржуване рішення підлягає зміні.
З врахуванням суми заборгованості (67 002 грн.) з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 6 476,07 грн. інфляційних втрат та 3 023 грн., що складає 3 % річних.
В решті рішення не оскаржене і не переглядається.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача належить стягнути 798,57 грн. сплаченого судового збору (пропорційно до задоволених позовних вимог). Тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає зміні. З позивача в користь відповідача підлягає стягненню 1 403, 10 грн. судового збору, сплаченого при подачі апеляційної скарги.
Представником позивача надано рахунок по договору про надання правничої допомоги на суму 10 000 грн. за представництво інтересів позивача під час розгляду справи у Львівському апеляційному суді. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу при розгляді справи апеляційним судом, колегія суддів враховує, що представник позивача приймав участь у справі 2 вересня 2021 року з 12 години 44 хвилини 29 секунд до 13 години 02 хвилини 45 секунд, що складає 18 хвилин 16 секунд. З урахуванням засад цивільного судочинства - пропорційності, розумності, відшкодування судових витрат сторони; з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн. 
Керуючись : ст. ст. 141, 367, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 3 вересня 2020 року в частині розміру заборгованості та сплаченого судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 ) 76 501,07 грн. (сімдесят шість тисяч п`ятсот одну грн. 07 коп.) з яких: 67 002 грн. - борг, 6 476,07 грн. - інфляційні втрати, 3 023 грн. - 3 % річних.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 )  798,57 грн. (сімсот дев`яносто вісім грн. 57 коп.) сплаченого судового збору при зверненні з позовом.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 ) 1 000 грн. (одну тисячу грн.) витрат на правничу допомогу при розгляді справи апеляційним судом.

Стягнути з ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податківНОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_1 ) 1 403,10 грн. (одну тисячу чотириста три грн.10 коп.) сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено і підписано 20 вересня 2021 року.

Головуючий 

Судді