ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року                                                                                 Справа № 902/1289/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача: Долиняний С.В.
відповідача:  Бідний Є.М. 
третя особа: не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Фермерського господарства "УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. та  на додаткове судове рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021р.  в справі №902/1289/20
за позовом Фермерського господарства "УКРАЇНА" (вул. Островського, 29, с. Стара Прилука, Липовецький район, Вінницька область, 22511)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" (вул.М.Пимоненка, буд. 13, офіс 4А/41, м. Київ, 04050)                                                                                                                                                                                                                                                                                    
за участю третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:
Приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенка Юрія Дмитровича ( АДРЕСА_1 )
про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

          Фермерське господарство "УКРАЇНА" звернулося до Господарського суду Вінницької обласні з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В якості підстав заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенком Юрієм Дмитровичем вчинено виконавчий напис на підставі документів, які містили неправдиву інформацію відносно кількості, вартості та строків поставки товару. Не дослідивши документи, на підставі яких видано аграрну розписку, нотаріусом винесено виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають дійсності, а також порушено вимоги щодо змісту виконавчого напису.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. по справі №902/1289/20 у задоволенні позову відмовлено.
Додатковим рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20 заяву представника відповідача від 23.03.2021 (вх. №01-34/2801/21 від 25.03.2021) про відшкодування судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА"  задоволено частково. Стягнуто з Фермерського господарства "УКРАЇНА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" 83 000,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу та 2 270,00 грн. - судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову. В решті задоволенні заяви відмовлено.
  Не погоджуючись з прийнятим додатковим рішенням, представник Фермерського господарства "УКРАЇНА" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021 р. у справі №902/1289/20 задовольнити, а додаткове  рішення Господарського суду Вінницької області  від 09.06.2021 р. у справі №902/1289/20 скасувати повністю та ухвалити   нове рішення, яким у задоволенні  заяви відповідача про розмір судових витрат відмовити.
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2021 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "УКРАЇНА" на додаткове рішення  Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021 р. у  справі №902/1289/20 та призначено справу до розгляду. 
Також, представник Фермерського господарства "УКРАЇНА" не погоджуючись з прийнятим рішенням звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Вінницької області  від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20 задовольнити, а рішення Господарського суду Вінницької області   від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20 скасувати повністю та ухвалити   нове рішення, яким позов задовольнити.   
Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.07.2021 р., відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фермерського господарства "УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20, об`єднано в одне апеляційне провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства "УКРАЇНА", яка подана на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. та апеляційну скаргу Фермерського господарства "УКРАЇНА", яка подана на додаткове судове рішення від 09.06.2021р. в справі №902/1289/20,  для спільного розгляду та призначено до розгляду апеляційну скаргу.          
26.07.2021р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представників Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" та Фермерського господарства "УКРАЇНА" надійшли заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 27.07.2021 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" та Фермерського господарства "УКРАЇНА" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/1289/20   - задоволено.
28.07.2021 р. на електронну адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу  Фермерського господарства «Україна» на рішення Господарського суду  Вінницької області  від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20 про відмову у задоволенні позову Фермерського господарства  «Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адама Україна», а відповідне рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. у справі №902/1289/20 залишити без змін. 
29.07.2021 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Фермерського господарства «Україна» на додаткове рішення Господарського суду  Вінницької області  від 09.06.2021 р. у справі №902/1289/20, а відповідне додаткове  рішення Господарського суду Вінницької області  від 09.06.2021 р. у справі №902/1289/20 залишити без змін. 
13.09.2021р. на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представника   Фермерського господарства "УКРАЇНА"  надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.09.2021 р. клопотання Фермерського господарства "УКРАЇНА" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/1289/20 - задоволено.
В судовому засіданні представник скаржника підтримав доводи, викладені в апеляційних скаргах, та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. та додаткове судове рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021р.  скасувати.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційних скарг та надав додаткові пояснення на обґрунтування своєї позиції, вважає що рішення та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Юрій Дмитрович не реалізував процесуальне право на участь у судовому засіданні, хоча про дату час та місце розгляду апеляційних скарг був повідомлений належним чином. 
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд 

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення та додаткового рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.04.2021 р. у справі №902/1289/20 відмовлено Фермерському господарству "УКРАЇНА" у задоволенні позову. Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вчинений 18.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенком Юрієм Дмитровичем виконавчий напис за реєстровим №1966, зроблений у відповідності до приписів Закону України “Про нотаріат”, Закону України “Про аграрні розписки”.
Додатковим рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021 р. у справі №902/1289/20 заяву представника відповідача від 23.03.2021 (вх.№01-34/2801/21 від 25.03.2021) про відшкодування судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" задоволено частково. Суд першої інстанції виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, дійшов висновку, що 83 000,00 грн. становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи. 
          Обґрунтовуючи скаргу на рішення позивач зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не враховано ту обставину, що Приватний нотаріус при вчиненні Виконавчого напису повинен був перевірити чи дійсно заборгованість апелянта була безспірною, а саме: чи дійсно така заборгованість існувала, чи відповідав розмір заборгованості розміру, вказаному в Аграрній розписці, та чи не було невирішених спорів по суті щодо такої заборгованості. Крім того, суд першої інстанції неправильно застосував норму статті 89 Закону України «Про нотаріат», яка передбачає певні обов`язкові вимоги щодо змісту Виконавчого напису, а саме - суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тому, що Виконавчий напис нібито не містить посилання на дату набрання Виконавчим написом юридичної сили,  зазначення розміру плати, суми державного мита, сплаченого відповідачем (стягувач), або мита, що підлягає стягненню з позивача (боржник). Також, суд першої інстанції не надав правової оцінки тому факту, що 25 червня 2020 року Додатковою угодою до Договору поставки було внесено зміни щодо обсягу і загальної вартості товару, а також строків його поставки, тобто Виконавчий напис було вчинено на підставі Аграрної розписки, умови поставки за якою відрізняються від умов поставки, які були узгоджені позивачем та відповідачем у Додатковій угоді. Крім того, суд першої інстанції не надав правової оцінки тій обставині, що Аграрна розписка, яка в силу положень чинного законодавства є правочином, має ознаки недійсності, з огляду на відсутність на такій Аграрній розписці підпису уповноваженої особи відповідача. А також, судом першої інстанції надано неправильну правову оцінку доводам позивача стосовно того, що позивач не виконав свої зобов`язання за Договором поставки нібито з поважних причин, а саме: у зв`язку з форс-мажорними обставинами, які підтверджуються сертифікатом Торгово-промислової палати України про форс-мажорні обставини.

          Обґрунтовуючи скаргу на додаткове рішення позивач звертає увагу, на ту обставину, що суд першої інстанції при частковому задоволені заяви відповідача у сумі 83 000 грн. виходив із співмірності та зважаючи на предмет спору в даній справі, який носить немайновий характер, наявність заперечень з боку позивача стосовно заявленої суми витрат, фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги, в тому числі участь адвоката позивача у судових засіданнях, не навів яким чином вираховувався фактичний час витрачений відповідачем на надання правової допомоги. Крім того, Акт виконаних робіт, не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги відповідачу (Додаток Б до Договору від 15.01.2021 між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Бейкер Макензі" (Адвокатське об`єднання), що свідчить про те, що дані послуги відповідачем є штучно завищені та такими, які не підлягають задоволенню в повній мірі з підстав зазначених вище, що судом першої інстанції залишено поза увагою. 

          Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу позивача на рішення Господарського суду Вінницької області відповідач не погоджується з наведеними доводами апелянта, вважає їх необґрунтованими з огляду на те, що, Законом України «Про аграрні розписки» визначено, що єдиним і достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою є наявність самої аграрної розписки без відмітки про її виконання. Відтак, жодних додаткових вимог до кредитора щодо надання документів для одержання виконавчого напису та на підтвердження безспірності його вимог законодавством України не встановлено. Відповідно, нотаріус перевіряє безспірність вимог кредитора за аграрною розпискою виключно на підставі відсутності на ній відмітки про її виконання.
          Відтак, при вчиненні Виконавчого напису Приватний нотаріус керувався застосовними вимогами чинного законодавства, які чітко вказують, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.
Крім того, відповідач наголошує на тому, що вказані доводи апелянта, стосовно того, що суд першої інстанції неправильно застосував норму статті 89 Закону України «Про нотаріат» не відповідають обставинам справи зважаючи на наступне. На виконання зазначених вимог, встановлених статтею 89 Закону України «Про нотаріат», на сторінці 2 Виконавчого напису, серед іншого, вказано наступне: «Цей виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення (тобто, з 18 грудня 2020 року) і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом одного року»; «Стягнуто плату в гривнях в розмірі відповідно до статті 31 Закону України «Про нотаріат».  Таким чином, доводи апелянта стосовно того, що у Виконавчому написі відсутня інформація стосовно дати набрання таким Виконавчим написом юридичної сили та інформація щодо плати за вчинення такої нотаріальної дії, не відповідають дійсним обставинам справи.
          Також, відповідач у відзиві вказує на те, що внесення певних змін до Договору поставки не має безпосереднього впливу на безумовне зобов`язання Апелянта, визначене в Аграрній розписці, щодо поставки товару на умовах, які були визначені в такій Аграрній розписці. Крім того, видана апелянтом Аграрна розписка та Договір поставки є, за своєю правовою природою, двома окремими правочинами. З огляду на це, внесення певних змін до Договору поставки не впливає на юридичну силу Аграрної розписки та зобов`язання Апелянта щодо виконання такої Аграрної розписки на умовах, які в ній визначені, до внесення змін до такої Аграрної розписки.
          Крім того, відповідач звертає увагу суду, що Аграрна розписка підлягає негайному та безумовному виконанню допоки на Аграрній розписці не вчинено напис «Виконано» (з подальшим поверненням такої Аграрної розписки Апелянту), або Аграрна розписка не визнана недійсною на підставі судового рішення, що набрало законної сили. Оскільки, станом на 1 грудня 2020 року, апелянт не виконав свої зобов`язання щодо поставки кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) на умовах, визначених в Аграрній розписці, у відповідача виникло право на звернення до Приватного нотаріуса за вчиненням Виконавчого напису, який, своєю чергою, підлягає негайному виконанню. З урахуванням викладеного, починаючи з дати вчинення Виконавчого напису (тобто, з 18 грудня 2020 року), такий Виконавчий напис підлягає виконанню.

Мотивуючи заперечення на апеляційну скаргу позивача на додаткове рішення Господарського суду Вінницької області відповідач звертає увагу на те, що в Додатку Б до Договору про надання правової допомоги, на який, власне, посилається апелянт, прямо вказано два механізми визначення гонорару Адвокатського об`єднання: шляхом множення погодинних ставок спеціалістів Адвокатського об`єднання на кількість витрачених годин, або  в порядку, погодженому з Відповідачем у відповідному Листі-дорученні. Так, відповідно до Листа-доручення №2 від 15 січня 2021 року до Договору про надання правової допомоги (засвідчена копія листа-доручення міститься в матеріалах справи), погоджено наступну фіксовану вартість послуг з надання правової допомоги Відповідачу у цій справі: загальна вартість послуг щодо представництва інтересів Відповідача в суді першої інстанції у справі №902/1289/20 складає 10 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг);  загальна вартість послуг щодо представництва інтересів відповідача в суді апеляційної інстанції у справі № 902/1289/20 (щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 31 грудня 2020 року про забезпечення позову) складає 3 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг). Таким чином, між відповідачем та Адвокатським об`єднанням на підставі Листа-доручення № 2, який є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги, було погоджено фіксований розмір гонорару, який підлягає сплаті на користь Адвокатського об`єднання за результатами надання правової допомоги у цій справі.
З урахуванням викладеного та зважаючи на умови Договору про надання правової допомоги та Листа-доручення №2 щодо визначення вартості правничої допомоги у фіксованому розмірі, критерії, передбачені пунктами 2 та 3 частини 4 статті 126 ГПК (співмірність витрат з часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, та обсягом наданих послуг), у даному випадку застосовуватись не повинні, а тому відповідач не повинен доводити співмірність витрат на правничу допомогу з кількістю годин, які були витрачені Адвокатським об`єднанням для надання відповідних послуг, та, відповідно, надавати детальний опис робіт з розрахунком витраченого часу.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
28 лютого 2020 року, між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", як покупцем, та ФГ "УКРАЇНА", як постачальником, було укладено Договір поставки №АDV_UKR_2/20, згідно умов якого (зі змінами та доповненнями, внесеними Додатковою угодою від 25 червня 2020 року) постачальник зобов`язався поставити покупцю 1 733,477 тон кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк з 01 жовтня до 01 грудня 2020 року. 
Відповідно п.5.1 Договору поставки, ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" здійснило попередню оплату на користь ФГ "УКРАЇНА" в сумі 3 498 601,74 грн (що відповідає 140 000,00 дол. США). 
25 червня 2020 року, з метою подальшого перепродажу кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року), між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", як постачальником, і міжнародним трейдером ТОВ "Агропросперіс Трейд", як покупцем, було укладено Договір поставки №К-9144-25-06-2020, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити міжнародному трейдеру кукурудзу 3 класу (врожаю 2020 року) в обсязі 3 800 тон (+/- 10%) у строк з 01 до 31 жовтня 2020 року. 
В пункті 1.8 цього Договору поставки зазначено, що виробником товару, який буде поставлений на виконання умов цього договору, є ФГ "УКРАЇНА". 
02 березня 2020 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором поставки, ФГ "УКРАЇНА" було видано ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" Товарну аграрну розписку, посвідчену приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. (реєстровий №431), за якою ФГ "УКРАЇНА" брало на себе безумовне зобов`язання здійснити поставку 1 760,284 тон кукурудзи 3 класу (врожаю 2020 року) у строк до 01 грудня 2020 року. (а.с.12-16 том 1)
Пунктом 16 Товарної аграрної розписки встановлено, що, у разі недостатності предмету застави для повного виконання зобов`язань за Аграрною розпискою, предметом застави за нею стає майбутній врожай будь-якої іншої сільськогосподарської продукції, що вирощується в 2020 року році або буде вирощуватись ФГ "УКРАЇНА" в наступних роках на вказаних в Аграрній розписці земельних ділянках.
Відповідно до п.14. Аграрної розписки вартість предмету застави на дату видачі цієї Аграрної розписки Сторони визначили в 5870159,88 грн без ПДВ.
Аграрна розписка вважається виданою з дня її реєстрації в Реєстрі аграрних розписок і діє до повного її виконання. Відомості про предмет застави за Аграрною розпискою вносяться до Держаного реєстру обтяжень рухомого майна (п.35. Аграрної розписки). 
Судом встановлено, що відомості про предмет застави за Аграрною розпискою внесено до Держаного реєстру обтяжень рухомого майна, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №65136002 від 03.03.202.
Відповідно до п. 37. Аграрної розписки Кредитор зобов`язаний протягом 3 робочих днів з дня отримання повного виконання Боржником зобов`язання за Аграрною розпискою зробити на Аграрній розписці напис "Виконано", що скріплюється підписом та печаткою кредитора, і повернути таку Аграрну розписку Боржнику.
Кредитор набуває право звернути стягнення на предмет застави за цією Аграрною розпискою, якщо на момент настання строку виконання зобов`язань, визначеного в п.2 цієї Аграрної розписки, воно не буде виконано повністю. Кредитор має право звернути стягнення на майбутній врожай, що виступає заставою за цією Аграрною розпискою, а після збору врожаю Кредитор має право звернути стягнення на відповідну кількість зібраної сільськогосподарської продукції, а у разі їх недостатності для задоволення вимог Кредитора на іншу сільськогосподарську продукцію, яка буде вирощена на земельних ділянках, зазначених в п.50 цієї Аграрної розписки, будь - яким способом, що не суперечить законодавству України за своїм вибором та на свій розсуд. У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, встановлених цією Аграрною розпискою, Боржник несе відповідальність, згідно законодавства України, умов Договору поставки та положень цієї Аграрної розписки (п.38. Аграрної розписки).
Відповідно до п.42. Аграрної розписки, остання може бути змінена та/або доповнена лише за попередньою письмовою згодою Кредитора, справжність підпису на якій  має бути нотаріально засвідчена.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на виконання вимог п.5.1. Договору здійснив попередню оплату за Договором поставки на користь позивача у сумі, що становила гривневий еквівалент 34583350,00  грн, що підтверджується копією платіжного доручення №411 від 01.02.2020 (т.4 а.с.15).
Позивач свої зобов`язання щодо поставки відповідачу товару в встановлені Договором поставки, Аграрною розпискою строки, не виконав.
Надана до матеріалів справи Аграрна розписка не містить напису про повне або часткове виконання.
ТОВ   "Адама Україна" звернулося до ФГ "Україна" із письмовою вимогою вих. №599 від 17.12.2020 про усунення порушення виконання зобов`язання. У якій вимагало негайно не пізніше 1 дня, з моменту отримання вимоги, виконати свої зобов`язання та поставити кукурудзу 3 класу врожаю 2020 року у кількості 1760,284 тон загальною вартістю 5870159,88 грн.
У відповіді вих. № 401 від 22.12.2020 року на письмову вимогу вих. № 599 від 17.12.2020 ФГ "Україна" послалося на існування обставин, які призвели до істотних змін умов договору, які потрібно врегулювати та на необхідність приведення у відповідність Товарної Аграрної розписки.
18 грудня 2020 року, через невиконання ФГ "УКРАЇНА" своїх зобов`язань за Договором поставки та Аграрною розпискою, ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" звернулося до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Посвятенка Ю.Д. для вчинення виконавчого напису на Аграрній розписці з метою звернення стягнення на предмети застави.
18 грудня 2020 року, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. на Аграрній розписці було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1966, про витребування у ФГ "УКРАЇНА" шляхом вилучення та передачі на користь ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" предмета застави. 
21 грудня 2020 року, за заявою ТОВ "АДАМА УКРАЇНА", приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О.В. було відкрито виконавче провадження ВП №63974382 з метою примусового виконання виконавчого напису. 
22 грудня 2020 року, у межах виконавчого провадження ВП№63974382, приватним виконавцем було винесено постанову про арешт 1 760,284 тон кукурудзи 3 класу, врожаю 2020 року. 
29 грудня 2020 року, ФГ "УКРАЇНА" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенко Ю.Д., не дослідивши документи, на підставі яких видано аграрну розписку, вчинив на ній виконавчий напис на підставі документів, які не відповідають дійсності (містять неправдиву інформацію відносно кількості, вартості та строків поставки товару), а також порушено вимоги щодо його змісту. 
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. по справі №902/1289/20 у задоволенні позову відмовлено.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок, визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів, є предметом правового регулювання Закону України "Про аграрні розписки".
У статті 1 Закону України “Про аграрні розписки” наведені такі визначення: аграрна розписка це товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах; боржник за аграрною розпискою це особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах; кредитор за аграрною розпискою - фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.
У статті 4 Закону України “Про аграрні розписки” передбачено, що товарні аграрні розписки складаються в письмовій формі на бланку, підлягають нотаріальному посвідченню і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені), якщо інше не передбачено цим Законом. Товарна аграрна розписка має містити такі обов`язкові реквізити: 1) назва “Товарна аграрна розписка”; 2) строк поставки сільськогосподарської продукції; 3) реквізити кредитора та умови про подальшу передачу прав за аграрною розпискою; 4) предмет - зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції, визначення її кількості та якості. Формули перерахунку кількості сільськогосподарської продукції у разі поставки сільськогосподарської продукції іншої якості; 5) умови та місце поставки сільськогосподарської продукції; 6) опис предмета застави, у тому числі інформація щодо кількості заставленого рухомого майна, кадастрового номера, місця розташування, правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких вирощується заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції; 7) дата та місце видачі; 8) ім`я боржника, його місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків (номер та серія паспорта у разі, якщо особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідні податкові органи) та підпис - для фізичних осіб. Найменування, адреса місцезнаходження, код ЄДРПОУ, підпис уповноваженої особи - для юридичних осіб. Боржник та кредитор можуть домовитися про включення до тексту товарної аграрної розписки додаткових умов, що не суперечать положенням цього Закону. Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.
Частиною 4 статті 7 Закону України “Про аграрні розписки” передбачено, що застава майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції за аграрною розпискою наділяє кредитора правом у разі невиконання боржником зобов`язання за аграрною розпискою у порядку примусового виконання зобов`язання боржника за аграрною розпискою одержати задоволення вимог за рахунок заставленого майбутнього врожаю сільськогосподарської продукції переважно перед іншими кредиторами цього боржника за аграрною розпискою. Частиною 3 статті 12 Закону України “Про аграрні розписки” встановлено, що товарні аграрні розписки виконуються шляхом здійснення поставки вказаної в аграрній розписці сільськогосподарської продукції від боржника за аграрною розпискою до кредитора за аграрною розпискою на погоджених ними умовах поставки.
Відповідно до частин 1, 2 статті 13 Закону України “Про аграрні розписки” наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою. У разі невиконання боржником за аграрною розпискою зобов`язань у вказаний у ній строк кредитор за аграрною розпискою має право звернутися до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії, за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки.
Правовою основою діяльності нотаріату в Україні є Конституція України, Закон “Про нотаріат”, інші законодавчі акти України. Нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (статті 1 Закону “Про нотаріат”).
Статтею 88 Закону України “Про нотаріат” передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Статтею 89 Закону України “Про нотаріат” передбачено, що у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.
Вчинення виконавчих написів здійснюється нотаріусом відповідно до глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 (далі Порядок).
Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 наведеного Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.
Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів.
Згідно з пунктом 12 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, до таких документів відноситься, зокрема, аграрна розписка.
У відповідності до підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме: оригінал аграрної розписка без відмітки про її виконання, засвідчені кредитором копію письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику, оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання.          

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Предметом спору у даній справі є вимога позивача про визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого нотаріуса на аграрній розписці.
Законодавство визначає аграрну розписку як товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах. За суттю аграрна розписка є засобом забезпечення зобов`язання. Оформлюючи аграрну розписку боржник зобов`язується поставити майбутній урожай (товарна аграрна розписка). У аграрній розписці зазначаються кількісні та якісні показники сільськогосподарської продукції та перелік земельних ділянок, на яких вона повинна бути вирощеною.
Оскільки, сама по собі аграрна розписка є документом, який фіксує безумовне зобов`язання поставити сільськогосподарську продукцію чи здійснити оплату її вартості, її виконання не повинно залежати від факту оскарження чи недійсності положень забезпечуваного договору. Примусове виконання аграрної розписки здійснюється негайно шляхом оформлення виконавчого напису нотаріуса.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше.
Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
В апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що зміст виконавчого напису не відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про нотаріат" щодо змісту виконавчих написів, а саме: виконавчий напис не містить посилання на дату набрання виконавчим написом юридичної сили, зазначення розміру плати, суми державного мита, сплаченого стягувачем, або мита, що підлягає стягненню з боржника; приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису мав перевірити чи дійсно заборгованість позивача була безспірною, а саме: чи дійсно така заборгованість існувала, чи відповідав розмір заборгованості розміру, вказаному в Аграрній розписці, та чи не було невирішених спорів по суті щодо такої заборгованості; приватний нотаріус вчинив виконавчий напис в порушення вимог Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Крім того, при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус не взяв до уваги, що 25 червня 2020 року Додатковою угодою до Договору поставки було внесені зміни щодо обсягу і загальної вартості товару, а також строків його поставки, тобто виконавчий напис було вчинено на підставі Аграрної розписки, умови поставки за якою відрізняються від умов поставки, які були узгоджені позивачем та відповідачем у Додатковій угоді; при вчиненні виконавчого напису 18 грудня 2020 року приватний нотаріус не врахував ту обставину, що позивач отримав вимогу про усунення порушення зобов`язань за Аграрною розпискою лише 21 грудня 2020 року, тобто, вже після вчинення Виконавчого напису.
Однак, колегія судів звертає увагу на те, що з матеріалів справи вбачається, що (зворотна сторона а.с. 11, том 1) на другій сторінці виконавчого напису, вчиненого 18.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Посвятенком Ю.Д. зазначено, що він набирає чинності з дня його вчинення, а день його вчинення - вісімнадцятого грудня дві тисячі двадцятого року - зазначений на початку документа після його назви. Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із судом першої інстанції, що дата набрання виконавчим написом сили (чинності) вказана.
При цьому посилання апелянта на те, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" щодо його змісту, зокрема відсутні відомості щодо розмір плати, суми державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника є безпідставними з огляду на наступне.
Державне мито відповідно до статті 19 Закону України "Про нотаріат" можуть стягувати лише державні нотаріальні контори. Приватні нотаріуси за вчинювані ними нотаріальні дії справляють плату в розмірі відповідно до вимог статті 31 Закону України "Про нотаріат", про що зазначено у виконавчому написі перед підписом нотаріуса.
Посилання позивача на той факт, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису мав перевірити чи дійсно заборгованість позивача була безспірною, а саме: чи дійсно така заборгованість існувала, чи відповідав розмір заборгованості розміру, вказаному в Аграрній розписці, та чи не було невирішених спорів по суті щодо такої заборгованості судами до уваги не беруться, оскільки чинне законодавство України не містить жодного обов`язку нотаріуса при вчиненні виконавчого напису досліджувати документи, на підставі яких було видано аграрну розписку. Закон України "Про аграрні розписки" встановлює, що наявна у кредитора аграрна розписка без відмітки про її виконання підтверджує безспірність його вимог за цією розпискою і є достатньою, тобто не потребує додаткового доказування безспірності для вчинення нотаріусом виконавчого напису. 
Крім того,  у матеріалах справи відсутні докази виконання зобов`язань позивачем за аграрною розпискою, посвідченою 02.03.2020 за реєстровим №431 повністю або частково, остання не містить напису про її виконання на момент вчинення виконавчого напису. Крім того, вказана обставина позивачем не заперечується.
Твердження апелянта стосовно того, що приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису  не врахував ту обставину, що позивач отримав вимогу про усунення порушення зобов`язань за Аграрною розпискою лише 21 грудня 2020 року, тобто, вже після вчинення Виконавчого напису оцінюються судом критично, так як законодавством не передбачено обов`язкове вручення боржнику   письмової вимоги до звернення до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису.
Такий висновок підтверджується актуальною судовою практикою, зокрема  у постанові від 10.06.2021 КГС ВС у справі №922/3050/21, у подібних правовідносинах,  Суд наголосив, що норми спеціального закону, а саме  Закону України "Про аграрні розписки", не містять переліку інших обов`язкових дій кредитора чи нотаріуса, які мають передувати вчиненню виконавчого напису за товарною аграрною розпискою.
Відтак, наведені апелянтом доводи не спростовують правомірності дій нотаріуса, оскільки останнім не доведено, і судом не встановлено, що виконавчий напис нотаріуса вчинений з порушенням будь-яких вимог закону.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції про те, що вчинений 18.12.2020 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області Посвятенком Юрієм Дмитровичем виконавчий напис за реєстровим №1966, зроблений у відповідності до приписів Закону України “Про нотаріат”, Закону України “Про аграрні розписки”.
Також, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт, серед іншого, також вказує на те, що суд першої інстанції не надав правової оцінки тій обставині, що Аграрна розписка, яка в силу положень чинного законодавства є правочином, має ознаки недійсності, з огляду на відсутність на такій Аграрній розписці підпису уповноваженої особи відповідача.
На вказаний довід колегія суддів, зазначає наступне. 
Відповідно до ст.4 Закону України «Про аграрні розписки» товарні аграрні розписки складаються в письмовій формі на бланку, підлягають нотаріальному посвідченню і не можуть бути переведені у бездокументарну форму (знерухомлені), якщо інше не передбачено цим Законом. Товарна аграрна розписка має містити такі обов`язкові реквізити: назва - "Товарна аграрна розписка"; строк поставки сільськогосподарської продукції; реквізити кредитора та умови про подальшу передачу прав за аграрною розпискою; предмет - зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції, визначення її кількості та якості. Формули перерахунку кількості сільськогосподарської продукції у разі поставки сільськогосподарської продукції іншої якості; умови та місце поставки сільськогосподарської продукції; опис предмета застави, у тому числі інформація щодо кількості заставленого рухомого майна, кадастрового номера, місця розташування, правовстановлюючих документів на земельні ділянки, на яких вирощується заставлений майбутній врожай сільськогосподарської продукції; дата та місце видачі; ім`я боржника, його місце реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків (номер та серія паспорта у разі, якщо особа через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідні органи доходів і зборів) та підпис - для фізичних осіб. Найменування, адреса місцезнаходження, код ЄДРПОУ, підпис уповноваженої особи - для юридичних осіб. У разі якщо боржників два і більше, зазначаються дані всіх боржників. Боржник та кредитор можуть домовитися про включення до тексту товарної аграрної розписки додаткових умов, що не суперечать положенням цього Закону. Документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.
Як вбачається з дослідження матеріалів справи, аграрна розписка вчинена у відповідності до наведених положень закону, а твердження скаржника не відповідають дійсним обставинам справи.
Висновок апеляційного суду відповідає висновкам щодо застосування норм матеріального права, наведеним Верховним Судом у постанові від 10.06.2021 КГС ВС у справі №922/3050/21, який зазначив, що  приписами  статті 13 Закону України "Про аграрні розписки"  унормовано, що наявність аграрної розписки без відмітки про її виконання є достатнім підтвердженням безспірності вимог кредитора за аграрною розпискою.
Отже, сама по собі відсутність напису "Виконано", при умові настання строку виконання торгової аграрної розписки,  свідчить про наявність безспірних вимог кредитора до боржника.
У разі невиконання боржником  за аграрною розпискою  зобов`язань за аграрною розпискою у вказаний у ній строк  кредитор  за аграрною розпискою  має право звернутися  до особи, уповноваженої вчиняти нотаріальні дії,  за вчиненням виконавчого напису, який підлягає негайному виконанню і на підставі якого орган або особа, що здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів протягом семи днів забезпечує передачу кредитору за аграрною розпискою предмета застави аграрної розписки (частина 2  статті 13 Закону України "Про аграрні розписки").
Враховуючи викладене у сукупності, судова колегія дійшла висновку, що місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог як про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, не погоджуючись із додатковим рішенням від 09.06.2021 у даній справі, позивач подав скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відповідача про розмір судових витрат відмовити, в обґрунтування якої посилається на порушення судом першої інстанції норм ст.ст.123, 126, 129 ГПК України та ст.30 Закону України “Про адвокатуру і адвокатську діяльність”.
Переглядаючи додаткове рішення, колегія судів зауважує, що судові витрати, відповідно до приписів статті 123 ГПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як вбачається з матеріалів справи, в заяві від 23.03.2021 року (вх. № канц. 01-34/2801/21 від 25.03.2021 р.) представник відповідача просить відшкодувати відповідачу за рахунок позивача судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020р. про забезпечення позову та за подання заяви про зустрічне забезпечення.
Відповідно до положень статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Згідно з п. 7 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір, ставка судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду складає 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до абз. 4 ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" у 2021 році прожитковий мінімум з 01.01.2021 для працездатних осіб становить 2 270 грн.. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020. про забезпечення позову, згідно квитанції №ПН768 від 25.01.2021, сплачено 2 270,00 грн. судового збору.
Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АДАМА УКРАЇНА" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020  у справі №902/1289/20 задоволено.
Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020 у справі №902/1289/20 скасовано, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви Фермерського господарства "Україна" про забезпечення позову від 29.12.2020.
За наведених обставин, враховуючи, що Північно-західним апеляційним господарським судом  при прийнятті постанови від 10.03.2021 у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат пов`язаних з переглядом у апеляційному порядку скарги відповідача, суд вважає обґрунтованою заяву представника відповідача від 25.03.2021 в цій частині, а тому витрати ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020 у даній справі в розмірі 2270,00 грн покладаються на позивача.
Щодо витрат ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" по сплаті судового збору за подання заяви про зустрічне забезпечення, то колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що такі витрати, в силу положень ст.129 ГПК України, залишаються за відповідачем, оскільки ухвалою від 25.02.2021 судом відмовлено ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" в задоволенні клопотання про зустрічне забезпечення.
Крім того, згідно з приписами статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як вбачається з матеріалів справи правова допомога ТОВ "АДАМА УКРАЇНА"  у даній справі надавалась адвокатом Бідним Євгеном Михайловичем, на підтвердження повноважень якого до матеріалів справи надано копію довіреності, виданою ТОВ   "АДАМА УКРАЇНА".
Відповідно до наявного в матеріалах справи Договору про надання правової допомоги, укладеного 15.01.2021 між ТОВ "АДАМА УКРАЇНА" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Бейкер Макензі" (Адвокатське об`єднання), на замовлення Клієнта, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати правову допомогу на умовах, що зазначені у Договору, а Клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.
На підставі цього Договору Адвокатське об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги Клієнту (п.1.2. Договору)
Пунктом 1.3. Договору узгоджено види правової допомоги, які за зверненням Клієнта може надати Адвокатське об`єднання.
Відповідно до п.2.1. Договору правова допомога за Договором може безпосередньо надаватися будь-яким адвокатом Адвокатського об`єднання чи іншим спеціалістом, призначеним керівництвом   Адвокатського об`єднання.
За змістом п.5.1. Договору Клієнт сплачує юридичні послуги та інші суми, визначені далі, за надану  Адвокатським об`єднанням правову допомогу на підставі рахунків, виставлених   Адвокатським об`єднанням. Порядок розрахунку напрацьованих  Адвокатським об`єднанням юридичних гонорарів та інших сум викладений у Додатку Б, який є невід`ємною частиною цього Договору.
Відповідно до п.5.2.  Адвокатське об`єднання зобов`язане включати у виставлені ним рахунки ПДВ та інші податки окремим рядком, якщо обов`язок їхньої сплати передбачений чинним законодавством України.
Цей Договір набирає чинність з дати його підписання обома Сторонами та дії до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за ним. (п.7.1. Договору)
За змістом Додатку Б до Договору Клієнт зобов`язався оплатити надані  Адвокатським об`єднанням послуги - гонорар, який визначається шляхом множення кількості годин, витрачених на роботу з його справами, на постійні та звичайні погодинні ставки   Адвокатського об`єднання, якщо інше не передбачено в Листах-дорученнях.
В Листі-дорученні №2  Адвокатське об`єднання підтвердило згоду на виконання певного ряду доручень, зокрема: представництво інтересів Клієнта в суді першої інстанції у справі № 902/1289/20 (щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 18.12.2020 на товарній аграрній розписці, виданій ФГ "України" 03.03.2020) (п.1); представництво інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі № 902/1289/20 щодо оскарження ухвали про забезпечення позову від 31.12.2020. (п. 4)
За погодженням Сторін, загальна вартість послуг щодо:
- представництва   інтересів Клієнта в суді першої інстанції у справі №902/1289/20,   складає 10 000 доларів США ) без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі надання послуг); 
- представництва інтересів Клієнта в суді апеляційної інстанції у справі №902/1289/20 (щодо оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 31.12.2020 про забезпечення позову) складає 3 000 доларів США (без врахування ПДВ та додаткових витрат, які будуть понесені в процесі   надання послуг).
За погодженими умовами оплати, сплата розміру правової допомоги та відшкодування витрат Адвокатського об`єднання здійснюється Клієнтом у гривнях у розмірі, вказаному в рахунках Адвокатського об`єднання.  Відповідна гривнева сума визначається Адвокатським об`єднанням у рахунку за курсом продажу (USD/EUR) банком Райффайзен Банк Аваль його клієнтам, вказаному на веб-сторінці www.aval.ua станом на дату виставлення рахунка Адвокатського об`єднання. Якщо такий курс є нижчим від офіційного курсу Національного банку України (НБУ) для цієї валюти станом на дату виставлення рахунка, Адвокатське об`єднання має право використовувати офіційний курс НБУ при виставленні рахунка. Клієнт зобов`язаний здійснити оплату за послуги в день отримання рахунку-фактури в гривнях.
На підтвердження факту надання відповідачу професійної правничої допомоги адвокатом Бідним Є.М.   під час розгляду справи, який, відповідно до наказу Адвокатського об`єднання "Бейкер Макензі" №4 від 30.08.2019,   є адвокатом   Адвокатського об`єднання "Бейкер Макензі", відповідачем надано копії наступних документів:
- рахунку № 9890000010 від 18.03.2021 на суму 452 532,14 грн;
- акту надання юридичних послуг від 18.03.2021 на суму 377 110,12 грн, та ПДВ - 75 422,02,00 грн, що загалом складає 452 532,14 грн;
- платіжного доручення № 1051 від 19.03.2021 на суму 452 532,14 грн.
За змістом Акту надання юридичних послуг від 18.03.2021 на суму 452 532,14 грн, останній містить найменування послуг наданих адвокатом, а саме: юридичні послуги (надання правової допомоги): представництво інтересів Клієнта у справі № 902/1289/20 (щодо позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню від 18.12.2020 на товарній аграрній розписці, виданій ФГ "Україна" 03.03.2020 року; представництво інтересів Клієнта у справі № 902/1289/20 щодо оскарження ухвали про забезпечення позову від 31.12.2020 року в апеляційному порядку (блок 1 та блок 4 Листа-доручення №2 від 15.01.2021); юридичні послуги: відшкодування фактично понесених витрат, які були понесені в процесі надання правової допомоги (сплата судових зборів, витрат на поштові відправлення, послуги таксі, послуги кур`єрської доставки, банківські комісії, послуги з отримання витягу з ЄДР щодо ТОВ "Адама Україна").
Водночас, означений Акт не містить розрахунку часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги відповідачу. При цьому судом вірно зауважено, що відповідно до Додатку Б до Договору розмір гонорару визначається шляхом множення кількості годин, витрачених на роботу зі справами відповідача, на постійні та звичайні погодинні ставки Адвокатського об`єднання. Разом з тим, відповідних доказів, які б надавали суду можливість визначити кількість витрачених адвокатом годин та вартість однієї години роботи адвоката, матеріали справи не містять.
Згідно з ч.8 ст.129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” визначено, що адвокат – це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 зазначеного Закону – договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (ч.1 ст.26 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”).
Відповідно до частини 3 статті 30 зазначеного Закону, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 5, 6 статті 126 ГПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, серед іншого, вказавши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст.129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів статей 123 - 130 ГПК України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Також, Верховний Суд     у складі колегії суддів     Касаційного господарського суду у справі №922/2321/20 від 08.04.2021 р. з акцентував увагу на тому, що розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
При цьому згідно з    статтею 74 ГПК України    сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам    статей 75 - 79 ГПК України.
Дослідивши подані відповідачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, врахувавши характер спору по даній справі, ступінь її складності, зважаючи на предмет спору в даній справі, який носить немайновий характер, наявність   заперечень з боку позивача   стосовно заявленої суми витрат, фактично витрачений адвокатом час на надання правової допомоги, в тому числі участь адвоката позивача у судових засіданнях, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суди вважають, що розмір гонорару, визначений відповідачем та його адвокатом та заявлений до стягнення з позивача, є завищеним щодо останнього, а справедливим і співрозмірним є зменшений розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу.
Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм ст. ст. 3, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Підсумовуючи вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суди вважають, що 83 000,00   грн. становлять співмірні і розумні витрати відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення з Фермерського господарства "України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю    "АДАМА УКРАЇНА" 83 000,00 грн. витрат на правничу допомогу та 2270,00 грн витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про забезпечення позову.
Отже, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявників, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для скасування додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021 р.

6. Висновки за результатами апеляційного розгляду.     
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в апеляційних скаргах не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 та додаткового рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021.                                       
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику Європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційних скарг, а також не встановивши в рішення та додатковому рішення суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні     для скасування рішення та додаткового рішення. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційних скарг висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення та додаткового рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення та додаткове рішення господарського суду - без змін.                                       
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянтів   згідно     ст.129 ГПК.                                                                         
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд
                    
ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційні скарги Фермерського господарства "УКРАЇНА" на рішення Господарського суду Вінницької області від 26.05.2021 р. та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області від 09.06.2021р. у справі №902/1289/20 - залишити без задоволення, рішення та додаткове рішення Господарського суду Вінницької області - залишити без змін.

          Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

          Справу №902/1289/20  повернути Господарському суду Вінницької  області.

Повний текст постанови складений "20" вересня 2021 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.