КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/11372/2021                     
справа №756/7636/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2021 року                                                                                                         м.Київ
 
 Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
судді-доповідача Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Соколової В.В.
за участю секретаря судового засідання Чепур Н.К.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року, постановлену під головуванням судді Луценка О.М. 
у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегаінвест Сервіс", ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -
 
ВСТАНОВИВ:
 
Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року постановлено:
Визнати дії відповідача ОСОБА_1 щодо заявлення завідомо безпідставного відводу від 02 червня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ТОВ "Мегаінвест Сервіс", ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - зловживанням процесуальними правами.
Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді від 02 червня 2021 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ТОВ "Мегаінвест Сервіс", ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - залишити без розгляду.
Застосувати до відповідача ОСОБА_1 заходи процесуального примусу, стягнувши з неї штраф у дохід державного бюджету в розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на день постановлення ухвали становить 4394 грн.
 
Не погодившись з постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу про застосування штрафу до ОСОБА_1 у розмірі 4394 грн скасувати, матеріали направити на розгляд Оболонського районного суду міста Києва.
 
Посилається на те, що нею заявлялись ряд інших відводів, зокрема  05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року , 09 березня 2021 року  та 14 квітня 2021 року, але не 02 червня 2021 року, який був заявлений ТОВ "Мегаінвест Сервіс". Також суд безпідставно вказав про заявлений нею відвід 17 травня 2021 року, але такий також був заявлений товариством.
 
            В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. ТОВ "Мегаінвест Сервіс" та ОСОБА_1 подані клопотання про розгляд справи без участі, апеляційну скаргу просять задовольнити. 
 
        Відповідно до статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.
 
 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
        Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що 02 червня 2021 року через канцелярію суду відповідачем ОСОБА_1 подано заяву про відвід головуючого судді Луценко О.М.
 
При цьому суд також вказав, що 05 лютого 2021 року, 25 лютого 2021 року , 09 березня 2021 року, 14 квітня 2021 року та 17 травня 2021 року ОСОБА_1 подавались заяви про відвід судді та за наслідками розгляду у задоволенні відводів відмовлено. 
 
Суд вказав, що такі дії зумовили безпідставне затягування розгляду справи та перешкоджають її розгляду, що свідчить про недобросовісність дій і зловживання процесуальними правами, що є підставою для застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу.
 
Згідно частин 1, 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
 
Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
 
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволікання у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.
 
Частиною 4 статті 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом
 
Згідно статті 143 ЦПК України, заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.
 
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 144 ЦПК України, одним із заходів процесуального примусу є штраф.
 
Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству (пункт 2 частини 1 статті 148 ЦПК України).
 
            З матеріалів справи убачається, що висновок суду першої інстанції ґрунтувався на тому, що  відвід від 02 червня 2021 року суд уважав таким, що заявлено ОСОБА_1 . Вказавши на факти попереднього заявлення інших відводів, суд констатував системне зловживання цим учасником справи процесуальними правами. 
 
            Поряд з цим, відвід від 02 червня 2021 року фактично заявлений іншою особою - ТОВ "Мегаінвест Сервіс", яке діє через директора ОСОБА_3.
 
            Окрім того, відвід від 17 травня 2021 року також заявлено ТОВ "Мегаінвест Сервіс", яке діє через директора ОСОБА_3
 
            Даних про вирішення заяви про відвід судді, поданих 17 травня 2021 року та 02 червня 2021 року ТОВ "Мегаінвест Сервіс", яке діє через директора ОСОБА_3, матеріали справи не містять.
 
            Із викладеного убачається, що, встановлюючи склад процесуального правопорушення, суд виходив із сукупності процесуальних заяв, уважаючи, що всі вони подані ОСОБА_1 , проте таке не ґрунтується на матеріалах справи, виходячи із встановленого вище.
 
            Беручи до уваги, що судом першої інстанції саме заява про відвід від 02 червня 2021 року визначена як така, що у системі з іншими заявами доводить недобросовісність учасника справи і зловживання ним процесуальними правами, ухвала про застосування заходів процесуального примусу не може уважатися законною, а відтак підлягає скасуванню.
 
            Відповідно до положень статті 141 ЦПК України судовий збір розподіляється за наслідками вирішення справи по суті або при іншому закінченні провадження у справі.
 
            Ураховуючи, що провадження у справі не закінчено, апеляційний суд не вирішує питання розподілу судових витрат.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 04 червня 2021 року в частині визнання дій ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами та застосування до неї заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 4394 грн - скасувати.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Повний текст постанови складено 21 вересня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

В.В. Соколова