ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/278/20  Номер провадження 22-ц/814/1920/21	Головуючий у 1-й інстанції Материнко М. О.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2021 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді - доповідача   Дорош А.І.
Суддів:  Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Коротун І.В. 

переглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 червня 2020 року, ухвалене суддею Материнко М.О., повний текст рішення складено - 21 червня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
               
15 січня 2021 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовомдо фізичної - особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди.

  Позовна заява мотивована тим, що у червні 2016 року між ним та ФОП ОСОБА_2 було укладено усний договір підряду, за яким відповідач зобов`язувався виготовити 400 штук фотоальбомів з історією заснування та проходження служби в зоні АТО батальйону «Полтава», а він зобов`язувався передати ФОП ОСОБА_2 36 000,00 грн. Конкретний строк виконання зобов`язання не узгоджено між сторонами. Позивач вказував, що на виконання умов вказаного договору передав відповідачу грошові кошти у загальній сумі 36 000,00 грн. (частинами: у серпні-вересні 2016 року - 16 000 грн. 00 коп. у присутності свідків, та у вересні 2017 року - 20 000,00 грн. перераховано позивачем на рахунок відповідача). Позивач вказував, що відповідач постійно відтерміновував виконання роботи, обіцяв виконати роботу до 01.12.2017 р., однак не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку із чим за заявою позивача було порушено кримінальне провадження за фактом можливих шахрайських дій з боку відповідача. Кримінальне провадження у подальшому було закрите за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, оскільки між сторонами виникли цивільно-правові правовідносини. Позивач вважає, що обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджується матеріалами вказаного кримінального провадження, показами свідків та відеозаписом інтерв`ю, яке надано відповідачем газеті «Коло» та ТК «Місто». Таким чином, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач просив суд стягнути з відповідача передані ним на виконання договору грошові кошти у розмірі 36 000,00 грн. Позивач вказував, що вказаними діями йому була спричинена моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 50 000,00 грн., оскільки зазнав душевних страждань через неможливість розповсюдження фотоальбомів та участь таким чином у громадському житті. 

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 09 червня 2020  року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної - особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди – відмовлено у повному обсязі. 

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення грошових коштів, оскільки в цій частині позов є недоведеним, а позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог щодо стягнення грошових коштів, тому за недоведеністю факту протиправності діянь відповідача, вони також задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення судом норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що незважаючи на заперечення відповідача проти позовних вимог, викладені ним обставини підтвердилися в ході судового засідання. Позивач вказує, що під час надання пояснень в суді, він підтвердив викладені обставини, пояснення відповідача носять суперечливий характер та містять протиріччя. Зазначає, що у травні 2018 р. відповідач під час інтерв`ю газеті «Коло» та ТК «Місто» підтвердив факт отримання коштів у розмірі 36 000 грн. за виконання роботи. Також вказує, що звертає на себе увагу та обставина, що відповідачем не була оскаржена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення. У ході досудового розслідування у відповідача були відібрані пояснення, в яких він беззаперечно визнавав факт укладення договору та отримання коштів у сумі 36 000 грн., у суді відповідач підтвердив надання зазначених пояснень слідчому та журналістам та вказував, що виконає зобов`язання у період вересня-жовтня 2018 року, що відображено у його письмових поясненнях від 25.07.2018 р. Також зазначає, що внаслідок протиправних дій відповідача у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань він зазнав моральну шкоду, що не було взято судом першої інстанції до уваги. Вказує, що існують всі законні підстави для задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.     

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.      

 Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що позивач, як на підстави своїх вимог, вказував, що між ним та відповідачем у червні 2016 року був укладений усний договір підряду, за яким відповідач зобов`язувався виготовити 400 штук фотоальбомів з історією заснування та проходження служби в зоні АТО батальйону «Полтава» без визначення строку виконання робіт, а відповідач – сплатити грошові кошти у розмірі 36 000,00 грн., позивач свої зобов`язання за договором виконав, передав обумовлену суму грошових коштів, а відповідач порушив свої зобов`язання шляхом невиконання.

Відповідно до принципу змагальності у цивільному процесі, передбаченого ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом із тим, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, у даній справі доведенню підлягає обставина укладення між сторонами усного договору підряду та факт передачі позивачем грошових коштів на виконання вказаного договору, при цьому, обов`язок доказування покладається саме на позивача, оскільки він посилався на такі обставини як на підставу своїх вимог.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. (ст. 837 ЦК України).

Як встановтв суд першої інстанції, посилання позивача на матеріали кримінального провадження № 12018170040002040 від 27.06.2018 року, порушеного на підставі заяви  ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, також не доводять обставини укладеного між сторонами договору підряду та факту передачі позивачем на його виконання грошових коштів всього у сумі 36 000,00 грн.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом першої інстанції встановлено, що порушене Полтавським ВП ГУ НП в Полтавській області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12018170040002040 від 27.06.2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, закрито постановою слідчого від 24.08.2018 на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с. 10).

Вказана постанова про закриття кримінального провадження не є вироком суду у кримінальному провадженні чи ухвалою суду про закриття кримінального провадження, а тому обставини, якими обґрунтовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження, не є обов`язковими для суду, при цьому відповідач у справі повністю заперечував укладення між ним та позивачем договору підряду з виготовлення фотоальбомів з історією заснування та проходження служби в зоні АТО батальйону «Полтава» та факт отримання грошових коштів у сумі 36 000,00 грн. на виконання вказаного договору.

Суд першої інстанції встановив, що на підтвердження факту укладення між сторонам саме договору підряду позивач не надав належних і достатніх доказів.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Посилання позивача на перерахунок/передачу відповідачу грошових коштів у розмірі 36 000,00 грн. на виконання зазначеного договору не підтверджені належними та достатніми доказами у справі.

Пред`явлений позивачем суду у судовому засіданні 09.06.2021 р. для огляду оригінал квитанції на суму 20 000,00 грн. також не є належним доказом у справі на підтвердження обставин, на які посилався позивач, оскільки не містить конкретних відомостей про призначення, підставу їх перерахування та належність відповідачу вказаного у квитанції рахунку.

Відеозапис, долучений позивачем до позовної заяви (а.с. 15) також, на думку суду, не є належним і достатнім доказом укладення між сторонами договору підряду та доказом передачі-отримання грошових коштів на виконання вказаного договору.

Відповідач вказував, що дійсні правовідносини між ним та позивачем виникли з питань створення ним твору, як об`єкту інтелектуальної власності, над яким він працює. 

Позивачем не доведено належними та достатніми доказами, що правовідносини виникли з договору підряду щодо створення нової речі, обробки, переробки, ремонту чи відновлення старої речі, за визначенням договору підряду.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позову у повному обсязі, судові витрати не стягуються.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у розмірі 36 000 грн. в рахунок відшкодування сплачених коштів за договором підряду та стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн.
Згідно ч.1,2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.  Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обгрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Як правильно встановив суд першої інстанції, позивач не довів суду факт укладення договору підряду в усній формі, отримання відповідачем грошових коштів за ним та підстави стягнення грошових коштів з відповідача за його невиконання.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження фактів передачі частинами грошей у серпні - вересні 2016 року - 16 000 грн. у присутності свідків та у вересні 2017 року - 20 000,00 грн. шляхом здійснення перерахування коштів на рахунок відповідача. Факт передачі грошових коштів повинен доводитися належними та допустимими доказами, зокрема, власноручними розписками про отримання коштів по договору підряду, чеками, квитанціями із зазначенням мети платежу тощо. Таких доказів позивачем суду не надано, а судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про те, що незважаючи на заперечення відповідача проти позовних вимог, викладені позивачем обставини підтвердилися в ході судового засідання, що позивачем під час надання пояснень в суді підтверджені викладені обставини, а пояснення відповідача носять суперечливий характер та містять протиріччя, то ці доводи не є підставою для скасуванні рішення суду першої інстанції, оскільки підтвердження позивачем обставин та заперечення відповідачем позову є відображенням процесуальної позиції сторін у справі, пояснення сторін не є належними та допустимими доказами та не впливають на законність рішення суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що у травні 2018 р. відповідач під час інтерв`ю газеті «Коло» та ТК «Місто» підтвердив факт отримання коштів у розмірі 36 000 грн. за виконання роботи, що відповідачем не була оскаржена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки ці пояснення надані відповідачем в ході досудового розслідування, судом не перевірялися під час розгляду кримінальної справи, т.я. кримінальне провадження було закрите. Оскарження постанови про закриття кримінального провадження є правом особи, а не обов`язком. Кримінальне провадження було порушено за фактом вчинення шахрайських дій невідомою особою, а закрите у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, що є реабілітуючою підставою.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході досудового розслідування у відповідача були відібрані пояснення, в яких він беззаперечно визнавав факт укладення договору та отримання коштів у сумі 36 000 грн. та вказував, що виконає зобов`язання у період вересня-жовтня 2018 року, що відображено у його письмових поясненнях від 25.07.2018 р., що у суді відповідач підтвердив надання зазначених пояснень слідчому та журналістам, то зазначене не є належними та допустимими доказами укладення договору підряду між сторонам у розумінні ЦК України та не є підставою для задоволення позову.

  Доводи апеляційної скарги про те, що внаслідок протиправних дій відповідача у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань  позивач зазнав моральну шкоду, що не було взято судом першої інстанції до уваги, то ці доводи також не заслуговують на увагу, оскільки вимоги про стягнення моральної шкоди є похідними від основної позовної вимоги, яка позивачем не суду доведена.   

        Згідно ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 – 384 ЦПК України,  Полтавський апеляційний суд  у складі колегії суддів  судової палати  з розгляду  цивільних справ, - 
   
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 09 червня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

  Повний текст постанови складено 28 липня 2021 року.  

СУДДІ:         А. І. Дорош         О. А. Лобов                 В. М. Триголов