ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2021 року	                        Львів	Справа № 500/1939/21 пров. № А/857/13543/21 	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                                                     Сеника Р.П.,  
суддів                                                                           Судової-Хомюк Н.М., Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання                    Лутчин А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 500/1939/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправними та скасування рішень,-
суддя в 1-й інстанції –Мандзій О.П., час ухвалення рішення – 23.06.2020 року, місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення – 23.06.2020 року,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (далі – відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати: постанову заступника начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Ячменьова С.М. про відкриття виконавчого провадження №62731085 від 05.08.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчою збору №35306981 від 15.09.2015 року, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції щодо стягнення боргу в розмірі 1924 доларів США 99 цента та 153,85 грн.; постанову заступника начальника Кременецького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Ячменьова С.М. про відкриття виконавчого провадження №62730932 від 05.08.2020 року щодо стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору згідно постанови про стягнення виконавчою збору №39724191 від 15.09.2015 року, виданої державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції щодо стягнення боргу в розмірі 465 доларів США 60 цента та 1047,22 грн.; постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Василенко Г.О від 15.09.2015 року у виконавчому провадженні №39724191 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 4769,14 грн.; постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Кременецького районного управління юстиції Василенко Г.О від 15.09.2015 року у виконавчому провадженні №35306981 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 15538,66 грн.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 500/1939/21 позовні вимоги задоволено повністю. 
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року апеляційну скаргу Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 червня 2021 року у справі № 500/1939/21 залишено без змін.
11 серпня 2021 року позивач засобами поштового зв`язку подав апеляційному суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат, у якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на її користь 8000 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.
Кременецький міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) подав апеляційному суду клопотання у порядку частини 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства, у якому просив зменшити заявлений позивачем розмір витрат на оплату правничої допомоги, застосувавши принцип співмірності.
Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до частини 2 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.
Вирішуючи по суті вимоги заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення судових витрат, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).
У відзиві на апеляційну скаргу Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 30 липня 2021 року позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу (правову) допомогу у справі у суді апеляційної інстанції в розмірі 8000,00 грн. 
Приписами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Заяву про винесення додаткового судового рішення на підставі пункту 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства з питань судових витрат подано позивачем 31 травня 2021 року з долученням доказів про понесені судові витрати. 
Питання судових витрат під час розгляду та вирішення адміністративної справи регламентовано статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;
3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;
4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.
Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи. 
Оцінюючи правомірність вимоги, викладених у заяві, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого. 
Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
На виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційному суду було надано договір про надання правової допомоги від 26 липня 2021 року між позивачем та Адвокатським бюро «Ірини Мельничук», акт передачі-прийняття наданої правничої допомоги до договору з описом вказаних послуг та розрахунком витраченого часу, рахунок № 1 від 05 серпня 2021 року на суму 8000 грн.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відтак, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).
У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. 
Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Аналізуючи надані ОСОБА_1 докази на підтвердження її витрат на професійну правничу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Відповідно до акту передачі-прийняття наданої правової допомоги адвокатом Мельничук І.В. на консультацію щодо характеру спірних правовідносин, вивчення аналізу та юридичної оцінки документів, наданих клієнтом, аналіз законодавства та судової практики, узгодження з клієнтом правової позиції, написання та подання до суду відзивів на апеляційну скаргу витрачено 7 годин.
На думку апеляційного суду витрачений час є завищеним з огляду на таке.
Адвокат Мельничук І.В. представляла інтереси позивача під час розгляду справи у суді першої інстанції, а тому була обізнана з матеріалами справи, рішенням суду, законодавством та судовою практикою у подібних правовідносинах. Окрім того, відзив на апеляційну скаргу фактично дублює позовну заяву та оскаржуване рішення суду першої інстанції та складається з 7 аркушів.
Попри те, у згаданому акті передачі-прийняття наданої правової допомоги адвокатом зазначено 
*про попередню консультацію щодо характеру спірних відносин, які на момент подання апеляційної скарги були їй відомі; 
*формування правової позиції у справі, вивчення практики, однак апеляційний суд звертає увагу на те, що така була сформована при поданні позовної заяви, до того ж у відзиві на апеляційну скаргу позивачем не наведено жодної судової практики; 
*підготовка відзиву 4 год, який дублює позовну заяву та оскаржуване рішення суду першої інстанції; 
*участь у судовому засіданні.
Водночас, як свідчать матеріалів справи, у судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Мельничук І.В. участі не приймала.
Відтак, на думку апеляційного суду, розмір вказаних витрат не відповідає фактичним обставинам та є суттєво завищеним.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим та достатнім буде розмір відшкодування ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу під час апеляційного розгляду справи адвокатським бюро «Мельничук Ірини»» у сумі 1000 грн.
Підсумовуючи наведене, на думку апеляційного суду, на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), як суб`єкта владних повноважень, слід стягнути 1000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 241, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Південно -Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (ідентифікаційний код 34566896) 1000 (одну тисячу) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 08.09.2021 року