ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5649/21 Справа № 203/300/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 48

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Управління-служба у справах дітей Центральної районної в місті Дніпрі ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: управління-служба у справах дітей Центральної в місті Дніпрі ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною.
19 жовтня 2020 року судом у справі було ухвалене рішення про часткове задоволення заявленого позову. 
23 жовтня 2020 року на адресу суду надійшла заява позивача про ухвалення у справі додаткового рішення про відшкодування йому витрат на професійну правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн..
Додатковим рішенням заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.; у задоволенні іншої частини вимог заяви – відмовлено.
Додаткове рішення суду мотивовано тим, що з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви позивача про відшкодування таких витрат у розмірі 20000,00 грн, з урахуванням критеріїв співмірності, розумності та пропорційності, а у задоволенні іншої частини вимог заяви слід відмовити. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду скасувати, у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що розмір витрат, що був заявлений позивачем є взагалі неспівмірним з позовними вимогами, зокрема з ціною позову та значенням справи для сторони, та як наслідок ухвалив рішення з порушенням ч. 5 ст. 137 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга  ОСОБА_1  на додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.
Так, судом встановлено, що у січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з цивільним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення порядку спілкування з дитиною.
Рішенням Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та зобов`язано ОСОБА_1 : не чинити ОСОБА_2 перешкоди у спілкуванні із сином – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; інформувати ОСОБА_2 про стан здоров`я ОСОБА_3 (у разі хвороби), зміну номерів зв`язку дитини, закладу, де навчається дитина, переміщення дитини за межі населеного пункту, у якому вона постійно проживає; визначено ОСОБА_2 порядок участі у вихованні малолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді їхніх зустрічей (за винятком часу, коли дитина хворіє або навчається): кожного понеділка і середи від 17:30 до 19:00 без присутності ОСОБА_1 ; щосуботи від 16:00 до 20:00 у присутності ОСОБА_1 ; у задоволенні решти позовних вимог – відмовлено; стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію судових витрат у сумі 1681,60 грн.
У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з заявою про винесення додаткового рішення в цивільній справі № 203/300/20, в якій просить суд винести додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн. На підтвердження заявлених в заяві тверджень позивач надав суду копії: договору про надання правової допомоги № 20/01-20 від 20 січня 2020 року, додаткової угоди № 1 від 01 липня 2020 року, акту виконаних робіт від 20 жовтня 2020 року до договору про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року та додаткової угоди № 1 від 01 липня 2020 року, квитанції до прибуткового ордера від 20 жовтня 2020 року на суму 30000,00 грн, ордера на надання правничої допомоги від 24 січня 2020 року, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1611.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог частин 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно зі ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання ) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частинами 1-3 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу Магро Р.О. надано квитанцію, акт виконаних робіт до Договору про надання правової допомоги від 20 січня 2020 року № 20/01-20 та Додаткової угоди № 1 від 01 липня 2020 року. 
Так, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що вказано у ч. 6 ст. 137 ЦПК України.
З вище викладено вбачається, що суд вправі зменшувати розмір витрат на правову допомогу, але лише в разі поданняч іншою стороною клопотання про їх не співмірність. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29.03.2018 року (справа № 907/357/16).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги обставини справи, норми права, наявні в матеріалах справи докази щодо підтвердження витрат на правничу допомогу, керуючись нормами ст. 141 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги щодо скасування додаткового рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції з врахуванням заперечень відповідача, співмірності, розумності та пропорційності задоволених позовних вимог дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви та стягнення 20 000 грн. судових витрат.
З вищевикладеного вбачається, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення не допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, висновки суду стосуються лише питання стягнення судових витрат за надання правничої допомоги адвокатом, які не були вирішені судом при ухваленні рішення по суті розглянутих позовних вимог, яким частково задоволено вимоги позивача, а тому суд відповідно до вимог закону при задоволенні позовних вимог позивача стягнув судові витрати з відповідача на користь позивача додатковим рішенням.
Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Додаткове рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2021 року  -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко