КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                                  Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/9819/2021
  
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                               Справа № 373/183/21
 
20 вересня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді      - Кулікової С.В.
суддів                           - Заришняк Г.М.    
                                      -  Рубан С.М.
 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Лебедя В.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,-
 
в с т а н о в и в:
 
У лютому 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій грошовій сумі 2 500, 00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, з відповідною індексацією згідно діючого законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць.
На обгрунтування позовних вимог зазначала, що з вересня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. У травні 2016 року шлюб між сторонами було розірвано згідно рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.05.2016 року. Після розірвання шлюбу відповідач перестав цікавитися життям дитини, не займається її вихованням та доглядом, кошти на утримання дитини в добровільному порядку не надає.
Вказувала на те, що відповідач має спеціальність ветеринарного лікаря, відомості щодо офіційного працевлаштування відповідача у неї відсутні, довідки про свої доходи він не надає, на утриманні відповідача інших осіб не має.
Посилаючись на вищезазначене, позивач просила позов задовольнити.
Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, з відповідною індексацією згідно діючого законодавства, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.02.2021 року.
Допущено негайне виконання даного рішення у межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 908,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року змінити, стягнувши з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1 500 грн.
Апеляційну  скаргу обгрунтовував тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що не призначення судом розгляду справи в судовому засідання з викликом сторін, враховуючи те, що суд не прийняв до розгляду поданий відповідачем відзив, оскільки не було додано доказів направлення його позивачу, судом були порушені фундаментальні права людини, а саме право на справедливий суд і право бути почутим.
Вказував на те, що суд не урахував жодного доказу наданого відповідачем. При цьому, жодного доказу, який би свідчив про стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, судом не прийнято, не витребувано та не досліджено.
Посилався на те, що у справі відсутні докази, які б давали можливість зробити висновок, що заробіток платника аліментів є достатнім для присудження навіть мінімального рекомендованого розміру аліментів на одну дитину, який становить 2 395 грн. При цьому, зазначав, що мінімальна заробітна плата складає 6 000 грн., а ј частина від цієї суми (та сума, яка не підлягає доказуванню) становить 1 500 грн. З огляду на зазначене, вважав доцільним стягнення аліментів саме у такому розмірі.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення, посилаючись на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, та не свідчать, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак відсутні підстави для його скасування.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 06.05.2016 шлюб між сторонами розірвано.
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилася донька - ОСОБА_3 , де в графі батьки міститься запис: батько дитини - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 . 
Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні, що вбачається з довідки виконкому Переяславської міської ради за № 105 від 25.01.2021 року та акта депутата Переяславської міської ради № 3 від 21.01.2021 року. Позивач з дитиною зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Дитина перебуває на утриманні матері.
Відповідно до довідки виданої КНП «Переяслав-Хмельницький центр первинної медико-санітарної допомоги» Переяслав-Хмельницької районної ради та Переяслав-Хмельницької міської ради лікарем-педіатром, дитина перебуває під наглядом лікарів, за станом здоров`я на «Д» обліку не перебуває.
Позивач відповідно до довідки виданої директором інституту журналістики Г.Горбенко № 29 від 21.01.2021 є студенткою Інституту журналістики Київського університету імені Бориса Грінченка, термін закінчення навчання 30.06.2023 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів у визначеному в позові розмірі, оскільки він є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Суд врахував вік відповідача та відсутність доказів його непрацездатності. Визначаючи розмір аліментів, суд врахував обставини, що передбачені ст. 182 СК України, потреби дитини, можливості сторін, загальний матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.
Колегія  судді вважає, що такі висновки суду грунтуються на нормах матеріального та процесуального права.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до статей 51 Конституції України, ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішення суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями  ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Встановивши, що дитина сторін проживає разом з матір`ю, відповідач є батьком малолітньої дитини, відповідно зобов`язаний утримувати та матеріально забезпечувати свою дитину, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд першої інстанції  дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки.
Стягуючи з відповідача аліментів у визначеному в позові розмірі, суд дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів 2 500 грн. є необхідним та достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому судом враховано обставини, що передбачені ст. 182 СК України, потреби дитини, можливості сторін, загальний матеріальний стан відповідача, загальновідомі обставини про щоденну потребу дитини у їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов та умов для належного гармонійного розвитку, постійне зростання цін на товари та послуги для дітей.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував рівень його доходу, наявність інших осіб на утриманні та стан здоров`я, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки виходячи із принципу змагальності та диспозитивності цивільного судочинства саме відповідач  повинен довести його неможливість сплачувати аліменти у розмірі 2 500,00 грн.
Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які б унеможливлювали сплату  відповідачем аліментів  в сумі 2 500,00 грн. щомісячно, останній, у передбаченому ст.ст.12,81 ЦПК України порядку, суду не надав.
Доводи апеляційної скарги в тій частині, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів в сумі  2 500 грн. на дитину є необґрунтованим, колегія суддів відхиляє, оскільки  відповідач є працездатною особою, доказів на підтвердження того, що він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному розмірі, ні до суду першої  інстанції, ні суду апеляційної інстанції, відповідачем не надано. 
Сам по собі факт відсутності доходу у відповідача, враховуючи, що він є працезданою особою, відсутності доказів наявності інших осіб на його утриманні, не можуть свідчити про неможливість сплати аліментів на доньку у розмірі 2 500 грн.
Відсутність офіційного заробітку не звільняє відповідача, як батька, від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідач не позбавлений права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану однієї з сторін, погіршення чи поліпшення здоров`я  когось із них.
Безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції було порушено фундаментальні права людини, а саме право на справедливий суд і право бути почутим, оскільки розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, що передбачено нормами ЦПК України,  не свідчить про порушення прав відповідача. 
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права,  доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України  є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись  ст.ст. 259, 367, 369, 374, 375, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -  залишити без задоволення.
Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Головуючий:                                     Судді: