ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2021 року                              м.Дніпро                         Справа №  908/129/21
Центральний  апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого  судді: Мороза В.Ф. - доповідач, 
суддів: Коваль Л.А., Кузнецова В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 (суддя В.В.Левкут)

у справі №908/129/21 
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СМАКОСВІТ", м. Дніпро
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА", Запорізька область, м. Токмак
про стягнення 112 140,90 грн.
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "СМАКОСВІТ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" 112140,90 грн. основного боргу за договором поставки № 74 від 17.08.2020.    
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 позовні вимоги  задоволено у повному обсязі, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "СМАКОСВІТ" 112 140,90 грн. основного боргу, 2 270,00 грн. судового збору та 10 000,00 грн.  витрат на професійну правничу допомогу адвоката. 
Товариством з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 у справі №908/129/21 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що поставки за накладними №10 від 19.08.2020, №15 від 27.08.2020, №5 від 07.09.2020, №7 від 09.09.2020 здійснювалися не на виконання умов Договору №74 від 17.08.2020, оскільки такий договір відповідачем було підписано лише 16.09.2020.  Апелянтом частково здійснювалася оплата поставленого товару. Згідно платіжних доручень №1288 від 16.09.2020 та №1306 від 18.09.2020 ним сплачено 30  000,00 грн.  Окрім того умовами договору передбачено, що  постачальник передає разом з товаром або надсилає окремо товаросупроводжувальні документи, зокрема копію документа, що підтверджує якість товару.  Позивачем не були надані сертифікати якості на товар, і згодом при використанні товару відповідачем було виявлено його неналежну якість. Таким чином позивач не здійснив поставку товару у розумінні п.5.2 Договору. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував зазначеного та задовольнив позовні вимоги. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10  000,00 грн., відповідач зазначає, що розгляд справи здійснювався  за процедурою спрощеного провадження без виклику сторін, представництво в судах не здійснювалося,  позовні вимоги складаються лише з однієї вимоги, стягнення суми боргу, а правнича допомога, фактично складалася  лише у вигляді складання позовної заяви, тому сума витрат у розмірі 10  000,00 грн. що становить 10% від суми позову є явно завищеною. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №908/129/21 визначено колегію у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Кузнецова В.О., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 у справі №908/129/21  залишено без руху та надано скаржнику строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 3 100,50 грн.
На виконання ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 25.05.2021 у справі №908/129/21 апелянтом до матеріалів справи надано докази сплати судового збору.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.06.2021  відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 у справі №908/129/21 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказує, що відповідач посилається що поставки товару, відбувалися поза межами договору №74, а тому зазначений договір не може розглядатися як підстава позову. Разом з тим такі твердження є необґрунтованими, оскільки дата підписання договору №74 від 17.08.2020 зі сторони скаржника не змінює реквізитів укладеного сторонами договору, жодних виправлень преамбула договору не містить, розбіжності щодо  дати укладення договору сторонами  у передбаченому законом порядку не узгоджувалися.  Крім того накладні та виставлені позивачем  рахунки на оплату товару  містять посилання на договір №74 від 17.08.2020. Доводи відповідача, що  платіжні доручення не містять  вказівку  про оплату за договором є необґрунтованими, оскільки  у вказаних відповідачем платіжних дорученнях  зазначено  рахунок №10 від 19.08.2020, як підстава для оплати. Скаржник своїми діями  визнав факт  наявності правовідносин з позивачем по договору №74, оплативши двічі наданий йому рахунок №10 від 19.08.2020.  Щодо доводів ненадання сертифікатів якості під час передання товару та передчасність позову позивач зазначає,  що отримавши товар  без товаросупровідних документів, скаржник не скористався своїм правом  передбаченим ст. 666 ЦК України та не витребував у продавця  необхідні документи, а також не повернув товар. Таким чином останній зобов`язаний оплатити отриманий товар. Прийняття товару без будь-яких зауважень, що підтверджується  накладними, підписаними сторонами та здійснення часткової оплати, свідчить про виникнення обов`язку скаржника щодо оплати поставленого товару. Окрім того позивач звертає увагу, що в суді першої інстанції відповідачем не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу  допомогу, тому на час перегляду в апеляційному порядку рішення суду, відсутні підстави для такого зменшення. 
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, у зв`язку з відпусткою судді Чередко А.Є., справу №908/129/21 передано колегії у складі головуючого судді Мороза В.Ф., суддів Кузнецова В.О., Коваль Л.А. 
Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "СМАКОСВІТ" (Постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" (Покупець) 17.08.2020 було укладено договір поставки № 74 (далі - Договір). 
Відповідно до умов п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати в обумовлені договором строки Покупцеві товар, а Покупець зобов`язується прийняти товар за узгодженою ціною. 
Пунктом 2.2 Договору передбачено, що конкретна (остаточна) кількість, номенклатура (асортимент), ціна партії товару, що є предметом цього договору, визначаються в накладних на кожну партію товару, що є невід`ємною частиною договору. 
Загальна кількість, номенклатура (асортимент) товару, що поставляється за цим договором, складається з кількості, номенклатури (асортименту) товару, погодженими сторонами та вказаних в підписаних видаткових накладних на передачу товару (п. 2.4 Договору). 
Згідно п.п. 4.1, 4.2 Договору, ціна є договірною і встановлюється в національній валюті України та вказується у накладних, що є невід`ємною частиною договору. Загальна вартість договору складається із суми вартості всіх партій товару (визначених у накладних), поставленого протягом строку дії Договору.
На підставі погоджених сторонами замовлень, Постачальник формує для Покупця рахунок на оплату кожної конкретної поставки товару (п. 4.3 Договору). 
Відповідно до п.4.4 Договору в рахунку на оплату товару постачальником зазначається, зокрема, номенклатура (асортимент) товару, кількість та загальна  вартість партії товару. 
Пунктом 5.1 Договору визначено, що постачання товару здійснюється на базисних умовах поставки у відповідності з Правилами ІНКОТЕРМС-2020, які визначаються за згодою Сторін Договору (умови поставки на вибір сторін). 
Умовами п. 5.2 Договору передбачено, що Постачальник передає разом з товаром або надсилає окремо Покупцю такі товаросупроводжувальні документи:
- рахунок-фактура; 
- накладну на товар, підписану уповноваженою особою і скріпленою печаткою Постачальника;
- податкову накладну Постачальник надсилає Покупцю за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційних систем в електронній формі з дотримання умови щодо її реєстрації у порядку, визначену законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (надання податкової накладної здійснюється за допомогою програмного продукту "М.Е.Dоk") (п.5.2. Договору);
- копії документів, що підтверджують якість товару або направляє їх в порядку, передбаченому п. 2.5 Договору. 
Пунктом 2.5 Договору передбачено, що якість товару повинна відповідати вимогам  стандартів, технічних умов виробника, інших нормативних актів, що встановлюють  вимоги до їх якості, і підтверджуватися документами (сертифікатами відповідності), необхідними  для такого підтвердження відповідно до  чинного законодавства України. Постачальник надає  покупцю  сертифікати якості на товар, що постачається в рамках даного договору у вигляді копій  або сканованих копій відповідних документів шляхом направлення разом з товаром, або на поштову чи електронну адресу (пошту) покупця. 
Відповідно до п. 5.3 Договору представник Покупця (вантажоодержувача) уповноважений довіреністю на отримання від Постачальника Товару, передає оригінал своєї довіреності, яка надає йому право отримати товар від Постачальника, якщо доставка на умовах DDP та підписує особисто оригінали ТТН та скріплює печаткою або штампом (необхідно уточнити з урахуванням правил ІНКОТЕРМС-2020).
Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару та підписання останнім накладної на партію товару та ТТН, якщо Товар доставляється перевізником. Ризик випадкової втрати та пошкодження товару несе її власник з моменту набуття права власності (п. 5.4 Договору).
Згідно із п. 5.6 Договору, якщо поставка товару здійснюється перевізником (кур`єрською доставкою), то Покупець зобов`язаний на протягом 3 календарних днів, з дати отримання товару, надіслати на адресу Постачальника цінним листом з описом вкладення оригінали документів, які підтверджують факт отримання товару: підписаний Покупцем оригінал накладної на товар, оригінал довіреності уповноваженої особи на отримання товару, оригінал товарно-транспортної накладної.
Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються протягом 14 календарних днів з дати отримання товару Покупцем. Датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної. 
Відповідно до п. 11.1 Договір набирає сили з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому випадку до моменту остаточного його виконання. Якщо жодна із сторін не заявить письмово про розірвання договору не пізніше ніж за 5 днів до його закінчення, дія договору продовжується на кожен наступний календарний рік на тих же умовах, але загалом не більше трьох років, в такому разі дія договору остаточно припиняється 31 грудня 2023 року. 
Договір поставки №74 від 17.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Хліб Токмака» підписано 16.09.2020, що не спростовується та не заперечується сторонами у справі. 
На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 142140,90 грн., що підтверджується наданими в матеріали справи  видатковими накладними № 10 від 19.08.2020 на суму 16248,00 грн.; № 15 від 27.08.2020 на суму 24072,60 грн.; № 5 від 07.09.2020 на суму 8182,80 грн.; № 7 від 09.09.2020 на суму 37524,60 грн.; № 15 від 22.09.2020 на суму 7668,00 грн.; № 17 від 29.09.2020 на суму 48444,90 грн.. 
Відповідачем частково оплачено вартість поставленого товару у розмірі 30  000,00 грн. згідно  платіжних доручень № 1288 від 16.09.2020 та № 1306 від 18.09.2020.
Позивачем 11.11.2020 було надіслано на адресу відповідача претензію з вимогою про сплату  суми залишку заборгованості за договором  №74 від 17.08.2020  у розмірі 112  140,90 грн., які постачальник  пропонував  сплатити  протягом 10 календарних днів  з моменту отримання претензії. 
Докази надіслання та отримання даної претензії відповідачем надано в матеріали справи.
Несплата відповідачем у повному обсязі суми вартості отриманого товару і стала причиною звернення позивача  з позовними вимогами  про стягнення з відповідача суми залишку заборгованості у розмірі 112  140,90 грн.
Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2  статті 11 Цивільного кодексу України  (ЦК України), є договір.
Відповідно до  статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до  статті 6 цього Кодексу  сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до приписів  ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до  ст. 526 ЦК України  зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього  Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).
Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про  купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно частини 1  статті 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України.
Частинами першою та другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У відповідності до норм  ст. 663 ЦК України  продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень  статті 530 цього Кодексу.
Згідно зі  ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Відповідно до п. 6.2 Договору розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються протягом 14 календарних днів з дати отримання товару Покупцем. Датою отримання товару вважається дата виписки видаткової накладної. 
Відповідачем не виконано зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати отриманого товару та не  надано доказів погашення заборгованості  у розмірі 112  140,90 грн. 
З огляду на викладене колегія вважає обґрунтованими висновки  господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача суми залишку заборгованості за поставлений товар  у розмірі 112  140,90 грн.
Щодо доводів апеляційної скарги що поставки товару за накладними №10 від 19.08.2020, №15 від 27.08.2020, №5 від 07.09.2020, №7 від 09.09.2020 здійснювалися поза межами дії Договору №74  від 17.08.2020 колегія зазначає наступне. 
Як вбачається з наданих  в матеріали справи вищевказаних  накладних, такі накладні підписані сторонами  без зауважень, містять підписи уповноважених  представників та скріплені печатками підприємств. При цьому накладні містять  посилання  на Договір №74 від 17.08.2020. 
Пунктом  2.3 Договору №74 від 17.08.2021 передбачено, що оформлена належним  чином та підписана уповноваженими  представниками сторін  накладна до цього договору  є документом, що підтверджує факт  досягнення згоди між сторонами  відносно номенклатури (асортименту) товару і його кількості.
Окрім того відповідачем частково було оплачено отриманий товар у розмірі 30  000,00 грн. згідно платіжних доручень  №1288 від 16.09.2020 та №1306 від 18.09.2020 із зазначенням  призначення платежу «згідно рахунку №10 від 19.08.2020».
Вказаний рахунок було виставлено позивачем  на оплату  отриманого відповідачем товару за Договором №74 від 17.08.2020 за  видатковою накладною №10 від 19.08.2020, яка була підписана покупцем без будь-яких зауважень.  
Таким чином вказані  доводи апеляційної скарги, спростовуються матеріалами справи та поданими доказами. 
Доводи апелянта що поставка товару не відбулася в розумінні п.5.2 Договору, оскільки  позивачем не було надано  сертифікати якості на товар колегією відхиляються з огляду на наступне.  
Статтею 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості, тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Згідно  ст. 666 Цивільного кодексу України, якщо продавець не передає покупцеві приналежності товару та документи, що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору купівлі-продажу або актів цивільного законодавства, покупець має право встановити розумний строк для їх передання. Якщо приналежності товару або документи, що стосуються товару не передані продавцем у встановлений строк, покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу та повернути товар продавцеві.
Матеріали справи не містять доказів звернень до позивача з відповідними претензіями щодо відсутності документів, що стосуються товару та підлягають переданню, або щодо відмови від договору та повернення товару у зв`язку із даними обставинами.
Таким чином апелянтом не спростовано обов`язку оплатити отриманий за видатковими накладними товар.
Окрім того факт поставки товару підтверджується зареєстрованими позивачем в податковими накладними по факту поставки кожної партії товару, які були  прийняті  відповідачем та товарно-транспортними накладними, підписаними представником відповідача. 
Апелянт в апеляційній скарзі заперечує проти розміру витрат на правничу допомогу у розмірі 10  000,00 грн., які було стягнуто з останнього згідно оскаржуваного рішення.
Разом з тим однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 8 ст. 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Зазначена  правова позиція викладена  Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду № 904/1878/19 від 12.03.2020 , № 910/11005/16 від 17.12.2020.
На підтвердження понесених витрат, позивачем в матеріали справи надано Договір №01 про надання професійної правничої допомоги від 21.12.2020, укладений між Адвокатським об`єднанням «Погрібної Ольги та Патики Андрія» з ТОВ "Смакосвіт", детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 10  000,00 грн. акт приймання-передачі виконаних робіт від 12.03.2021, згідно якого вартість наданих за договором послуг складає 10000,00 грн. та  платіжне доручення № 1513 від 22.12.2020 про сплату 5000,00 грн. вартості професійної правничої допомоги. 
Відповідно  Договору №01 про надання професійної правничої допомоги від 21.12.2020 вартість послуг (гонорар) за даним договором  включає: ведення господарської справи в суді першої інстанції  по стягненню заборгованості з ТОВ «Хліб Токмака» 5  000,00 грн.; гонорар успіху 5  000,00 грн., який перераховується  протягом 3 днів з дати набрання законної сили рішенням суду у разі задоволення позовних вимог ТОВ «Смакосвіт». 
Господарський суд, дослідивши надані в матеріали справи докази визнав такі витрати співмірними заявленим у позові вимогам. 
Заперечуючи проти розміру витрат на правничу допомогу відповідач зазначає, що такі витрати є завищеними, оскільки складають близько 10% від суми позову. При цьому позовні вимоги складаються лише з однієї вимоги,  а справа розглядалася в порядку спрощеного  провадження без виклику сторін. 
За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим  під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач не звертався з відповідним клопотанням про зменшення витрат  на оплату правничої допомоги із зазначенням критеріїв неспівмірності таких витрат. 
З огляду на викладене у апеляційного суду відсутні підстави для скасування рішення господарського суду в цій частині. 
Відповідно до частин третьої-четвертої  статті 13 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).
Відповідно до  статті 86 ГПК України  суд оцінює докази  за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.  Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.  Суд надає оцінку як зібраним у справі  доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.  
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.
Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи встановлені обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Відповідно до  статті 129 Господарського процесуального кодексу України  судові витрати по сплаті судового збору покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст.  275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА" на рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 по справі №908/129/21 залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 05.04.2021 по справі №908/129/21  залишити без змін.
Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ХЛІБ ТОКМАКА".
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                                                В.Ф. Мороз

Суддя                                                                                           В.О.Кузнецов

Суддя                                                                                           Л.А.Коваль