ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2021 року          м. Дніпро         Справа №  912/127/21

          Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
          головуючий суддя          Вечірко І.О. (доповідач), судді  Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.,          
          секретар судового засідання Манчік О.О.,
          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду  Кіровоградської  області  від 13.04.2021р. (повний текст складено 21.04.2021р.) у справі  № 912/127/21 (суддя -  Коваленко Н.М.,  м. Кропивницький) 
          за позовом  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ 
          до Комунального підприємства "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради,                          м. Кропивницький 
          про стягнення 10 437 153,31 грн.
ВСТАНОВИВ:
1. Короткий зміст     рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2021р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенергетик" Кропивницької міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" заборгованість у сумі 9 878 425,13 грн., у тому числі: основний борг у сумі 5 771 186,97 грн., пеня у сумі 558 728,18 грн., 3 % річних у сумі 823 856,51 грн., інфляційні втрати у сумі 2 724 653,47 грн., а також 156 557,30 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.
Зменшуючи розмір пені на 50 % , місцевий господарський суд виходив з того, що відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території м. Кропивницький, а отже основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, які надійшли за надані послуги з теплопостачання. Крім того, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок за спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.  Судом враховано, що позивачем до стягнення також заявлено збитки від інфляції та 3 % річних, які також компенсують невчасне погашення заборгованості за Договором. Діяльність позивача та відповідача, як суб`єктів ринку природного газу, провадиться за принципом забезпечення захисту прав та інтересів споживачів природного газу. У відносинах між сторонами відповідач є споживачем природного газу, а у відносинах з населенням та організаціями – постачальником теплової, електричної енергії, тому суд враховує не лише майнові, а й інші інтереси сторін спору. Господарський суд вважає, що надані сторонами докази дають суду підстави для використання свого права на зменшення розміру нарахованої пені. Судом враховано також інтереси позивача та прийнято до уваги, що діяльність позивача має важливе значення для надійного та безпечного функціонування газотранспортної системи. В зв`язку з чим, врахувавши доводи позивача в частині заперечень щодо зменшення штрафних санкцій та беручи до уваги правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 22.01.2020р. у справах № 912/684/19 та № 912/1215/20 між тими самими сторонами, а також співвідношення розміру заподіяних позивачу збитків та заявлених до стягнення сум, явно скрутний фінансовий стан відповідача, а також інтереси обох сторін у справі, судом першої інстанції зменшено розмір штрафних санкцій на 50%.  
    2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2021р. в частині відмови у стягненні 558 728,18 грн. пені, стягнути з відповідача вказану суму пені, відшкодувати за рахунок відповідача понесені позивачем судові витрати.
2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
- рішення суду першої інстанції в частині зменшення пені на 50 % прийняте з порушенням норм матеріального права;
- при вирішенні питання щодо зменшення пені суд має надати комплексну оцінку обставинам в їх сукупності – майновий стан сторін, причини прострочення, поведінку винної сторони, інші обставини, пов`язані з діяльністю сторін спору. Зменшення розміру пені у виключних випадках є правом, а не обов`язком суду (висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 04.06.2018р. у справі № 908/1453/14, від 17.05.2018р. у справі № 910/6046/16, від 10.12.2020р. у справі № 904/6250/19);
- матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про збитковість відповідача станом на момент розгляду даної справи, відсутність коштів на рахунках, відсутність майна, загрозу банкрутства відповідача. Відповідачем надано звіт про фінансові результати лише за 2019 рік, однак позовну заяву було подано на початку 2021 року. Доказів збитковості підприємства протягом 2020-2021 року матеріали справи не містять. Отже висновки суду щодо скрутного фінансового стану відповідача не підтверджені жодним доказом;
- позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання з постачання природного газу у повному обсязі у строки, передбачені умовами укладеного договору. Водночас, відповідачем було допущено прострочення з оплати. Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачем активних дій  щодо ведення претензійно-позовної роботи з контрагентами для уникнення прострочення;
- позивач не погоджується із доводами відповідача, що автоматичний розподіл коштів при здійсненні розрахунків є додатковою підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки розмір оплат залежить від здійснення розрахунків з кінцевими споживачами. Відповідач має важелі впливу на своїх контрагентів, передбачені укладеними договорами та законодавством. Також, відповідач має відповідно до Договору постачання природного газу виконувати взяті на себе зобов`язання у будь-якому випадку, у тому числі здійснюючи оплату самостійно;
- декларуючи відповідні незаконні дії державних органів, відповідач, всупереч положенням ст. 617 ЦК України, Закону України "Про ціни та ціноутворення" фактично бажає покласти на позивача негативні фінансові наслідки та не вчиняє дій з захисту порушених прав та інтересів;
- несвоєчасність оплати контрагентами позивача прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу;
- держава, покладаючи на позивача обов`язки із забезпечення галузі національної економіки і населення природним газом, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, тим самим спричиняючи збитки;
-  заборгованість кінцевих споживачів, або збитковість особи не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором;
- здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики: як щодо дотримання норм чинного законодавства, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення. Укладаючи Договір на поставку природного газу відповідач усвідомлював всі ризики та свідомо, з доброї волі погодився на умови поставки, в тому числі і щодо нарахування пені. 
2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не подав до суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.
3. Апеляційне провадження.
3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.05.2021рє. відкрито апеляційне провадження у справі.     Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на         29.06.2021р.
29.06.2021р. до початку судового засідання до апеляційного господарського суду засобами електронного зв`язку з накладенням кваліфікованого цифрового підпису надійшло клопотання позивача про розгляд апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами за відсутності представника позивача. 
Учасники провадження у справі наданими їм процесуальними правами не скористались та не забезпечили явку в судове засідання 29.06.2021р. своїх повноважних представників, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Суд апеляційної інстанції з метою дотримання процесуальних строків розгляду апеляційної скарги, враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження у справі. 
29.06.2021р. в судовому засіданні прийнято вступну та резолютивну частини постанови.
3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.
15.12.2015р. між ПАТ НАК "Нафтогаз України" (далі - Постачальник) та Дочірнім підприємством "Кіровоградтепло" Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр науково-технічних інновацій Української нафтогазової академії" (далі - ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА", Споживач) укладено Договір № 1375/16-БО-18 постачання природного газу (далі - Договір, а. с. 9-15), відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору.
Відповідно до п. 1.2. Договору (в редакції Додаткової угоди № 1 від 31.12.2015р.) газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами.
Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 01 січня 2016 року по 31 березня 2016 року (включно) газ обсягом до 5200 тис. куб. м., у тому числі по місяцях: січень - 2 000; лютий     - 1 800; березень     - 1 400.
Пунктом 6.1. Договору сторони погодили, що оплата за природний газ проводиться Споживачем виключно грошовими коштами відповідно до цін, умов і порядку зарахування коштів, визначених у п. 5.2. цього договору або у відповідних додаткових угодах (п. 5.1. даного договору). Датою оплати вважається дата зарахування коштів на рахунок Постачальника. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
Відповідно до п. 8.2 Договору у разі невиконання Споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
За змістом  п. 10.3. Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється у 5 (п`ять) років.
Розділом 12 Договору передбачено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін і діє в частині реалізації газу з 01 січня 2016 року до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.
Договір підписано сторонами та скріплено печатками.
Додатковою угодою № 4 від 28.03.2016р. внесено зміни до:
- п. 6.1. Договору і викладено його в редакції: "6.1. Оплата планових обсягів газу здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу".
- п. 2.1. доповнено абзацом: "Постачальник передає Споживачу з 01 квітня 2016 року по 30 квітня 2016 року (включно) газ обсягом до 320 тис. куб.м. (триста двадцять тисяч куб. м)".                     На виконання умов Договору позивач передав у власність ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" природний газ на загальну суму 36 124 801,54 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а. с. 30-33).
18.10.2019р. між позивачем - ДП "Кіровоградтепло" ТОВ "ЦНТІ УНГА" (далі - Первісний боржник) та КП    "Теплоенергетик"    (далі - Новий боржник) укладено договір переведення боргу № 16/6248/19 (далі - Договір переведення).
Відповідно до п.1.1 Договору переведення Первісний боржник переводить на Нового боржника свій борг, який виник у Первісного боржника перед Кредитором за Договором постачання природного газу від 15.12.2015р. № 1375/16-БО-18 (далі - Зобов`язання), укладеним між Первісним боржником та Кредитором, а Новий боржник приймає на себе борг Первісного боржника у цьому Зобов`язанні та замінює Первісного боржника у Зобов`язанні.
Згідно з п.2.1 Договору переведення сторони встановили, що сума боргу, яка переводиться на нового Боржника, станом на момент укладання даного Договору дорівнює 5 771 186,97 грн.
Сторони погодили у п. 3.1 Договору переведення, що за цим Договором до Нового боржника переходять обов`язки Первісного боржника щодо сплати суми боргу, що встановлена у п. 2.1. ст. 2 цього Договору, а також штрафних санкцій, інфляційних витрат та відсотків, пов`язаних з невиконанням або неналежним виконанням Первісним боржником своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 15.12.2015р. № 1375/16-БО-18.
Відповідно до п. 6.1. Договору переведення, останній набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення їх підписів печатками Сторін. Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за договором.
Позивач стверджує, що оплату за переданий газ було здійснено лише частково, чим порушено умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 6.1 Договору.
Сума заборгованості за Договором станом на 30.11.2020р. складає 5 771 186,97 грн. В зв`язку з чим, позивач звернувся до місцевого господарського  суду з даним позовом, заявивши до стягнення суму основного боргу, пеню, 3 % річних та інфляційні втрати.
3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.
У апеляційній скарзі не міститься вимог та доводів, які б стосувались рішення суду першої інстанції  в частині задоволених позовних вимог, а тому, в силу ст. 269 ГПК України, рішення Господарського суду  Кіровоградської області від 13.04.2021р. переглядається в частині відмови у стягненні 558 728,18 грн. пені в межах вимог та доводів апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України  встановлено, що  боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема     сплата неустойки (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Сторонами у п. 8.2. Договору погоджено, що у разі невиконання споживачем п. 6.1. цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми   заборгованості, пеню в розмірі подвійної облікової ставки  НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. 
У зв`язку з несвоєчасним погашенням відповідачем заборгованості позивачем нараховано пеню в розмірі 1    117    456,36 грн. 
Разом з тим, відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення розміру пені до 1 000,00 грн., у зв`язку з тим, що відповідач є: підприємством стратегічного значення міста  Кропивницького, оскільки від його ефективного функціонування залежить безперебійне постачання тепла мешканцям міста в опалювальний період; збитковим підприємством та основним джерелом його доходів є кошти, що надійшли за надані послуги централізованого теплопостачання.  
Відповідно ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.
Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.
Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.  Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. (ч. ч. 1, 4 ст. 217 ГК України).
Відповідно до правової позиції, що викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 18.03.2020р. у справі № 902/417/18 (12-79гс19) господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
    Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неустойка за своєю правовою природою не є каральною санкцією, а носить саме компенсаційний характер. 
Згідно з положеннями ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.
Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим з огляду на інтереси сторін, які заслуговують на увагу, ступінь виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначність прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільне усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019р. у справі № 914/2202/18,  від 12.09.2019р. у справі № 910/10427/18,  від 11.09.2019р. у справі № 905/2149/18, від 06.09.2019р. у справі                 № 914/2252/18, від 27.09.2019р. у справі № 923/760/16.
Суд першої інстанції правомірно врахував, що КП    "Теплоенергетик" - відповідач у справі    є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання на території   м. Кропивницький і основним джерелом доходів якого є кошти, що надійшли за надані послуги з теплопостачання, співвідношення заподіяних збитків позивачеві та заявлених до стягнення сум, скрутний фінансовий стан відповідача та  дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру пені на 50 %. 
Крім того, місцевий господарський суд при прийнятті рішення в оскаржуваній частині взяв до уваги, що відповідачу потрібні грошові кошти на виплату заробітної плати працівникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії з метою забезпечення своєчасного та належного надання відповідних послуг, тоді як згідно Звіту про фінансові результати за 2019 рік відповідач має непокритий збиток в розмірі 44 953 тис. грн., що значно більше, у порівнянні з минулим звітним періодом - 24 765 тис. грн.  
Відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення і здійснення оплати поставленого позивачем газу, значною мірою залежить від розрахунків споживачів з відповідачем за спожиту теплову енергію.
Судом першої інстанції також враховано інтереси позивача та  прийнято до уваги, що діяльність АТ    НАК    "Нафтогаз України"    має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи та беручи до уваги правове призначення штрафних санкцій. 
З урахуванням наведених обставин, місцевий господарський суд правомірно  частково задовольнив клопотання відповідача  та зменшив розмір заявлених штрафних санкцій лише на 50 %, чим забезпечив дотримання балансу інтересів обох сторін.
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі № 912/1215/20 та     від 22.01.2020р. у справі №912/684/19 між тими ж сторонами, що і спір у даній справі, в яких залишено в силі рішення суду першої інстанції, в тому числі, в частині зменшення пені до 50 %. 
Таким чином, оцінивши інтереси обох сторін, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливості, розумності, балансу інтересів сторін, адекватності обсягу і міри відповідальності відповідача за прострочення виконання грошового зобов`язання та недопущення невиправданого збагачення позивача за рахунок стягнення з відповідача занадто великих штрафних санкцій, дотримуючись справедливого балансу прав та інтересів позивача та відповідача у даному спорі, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи обмеження судом першої інстанції розміру суми пені на 50 %, а саме до 558    728,18 грн.
 З огляду на наведене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, про порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при ухваленні  рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався     місцевий господарський суд. 

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.
З урахуванням викладеного, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення місцевого господарського суду у даній справі в оскаржуваній частині має бути залишено без змін.
3.5. Розподіл судових витрат.
Судові витрати за подання апеляційної скарги на підставі ст. ст. 129, 282 ГПК України  у зв`язку з відмовою в її задоволенні покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу. 

          Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - залишити без задоволення.
          Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.04.2021р. у справі                       № 912/127/21 в частині відмови у стягненні 558 728,18 грн. пені - залишити без змін.
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повний текст постанови складено 06.07.2021р.

          Головуючий суддя                                                                       І.О. Вечірко

          Суддя                                                                                          Л.М. Білецька 

          Суддя                                                                                          Т.А. Верхогляд