Постанова                                       
Іменем України            
 
08 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 728/2558/19
провадження № 61-18853св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, ОСОБА_2 ,
третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Ланагропрод»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду 
від 23 листопада 2020 року, прийняту у складі колегії суддів: Онищенко О. І., Скрипки А. А., Харечко Л. К., 
 
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області (далі - 
ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області), ОСОБА_2 про визнання недійсним наказу та скасування записів про державну реєстрацію прав на земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02 лютого 2016 року він звертався до ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області із заявою про надання йому дозволу на розробку документації із землеустрою для відведення йому в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею орієнтовно 29,00 га, терміном на 7 років на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
22 лютого 2016 року ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області видано наказ № 25-2511/14-16-сг, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області та передано в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506) для ведення фермерського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності строком на 
7 років.
На виконання цього наказу 04 березня 2016 року між ГУ Держгеокадастру 
в Чернігівській області та ним укладений договір оренди землі та передано йому в оренду земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506). Право оренди за вказаним договором було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 
14 квітня 2016 року.
Вказував, що у червні 2016 року ОСОБА_3 звернулась з позовом до 
ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та нього про визнання недійсним договору оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію земельної ділянки та визнання незаконними (недійсними) наказів.
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року у справі № 728/1554/16-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
Рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 
2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, позов ОСОБА_3 частково задоволено.
Визнано недійсним договір оренди землі від 04 березня 2016 року, укладений між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ним щодо земельної ділянки загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506) на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасований запис № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку.
У грудні 2016 року рішення Апеляційного суду Чернігівської області                      від 07 листопада 2016 року виконане та він був позбавлений права на оренду вказаної земельної ділянки.
Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 728/1554/16 рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 року скасовано, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області 
від 21 вересня 2016 року про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 залишено без змін.
Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року в задоволенні його заяви про поворот виконання рішення та поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно його, ОСОБА_1 , права оренди на земельну ділянку загальною площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506) відмовлено.
Вказував, що з метою поновлення свого права на оренду земельної ділянки площею 25,4960 га, він 21 серпня 2019 року звернувся до Центру надання адміністративних послуг Бахмацької районної державної адміністрації із заявою про відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно скасованого запису № 14233275.
Згідно з відповіддю Бахмацької районної державної адміністрації 
від 09 вересня 2019 року № 227-Д-03-08 скасований за рішенням суду запис № 14233275 не може бути поновлений в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 у реєстрі відсутні.
За повідомленням ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 12 серпня 2019 року земельна ділянка з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 розділена на 13 земельних ділянок за результатами розроблених проектів землеустрою про відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства громадянам, зокрема і  ОСОБА_2 .
Наказом ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області від 25 жовтня 
2017 року № 25-17607/14-17-сг затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 та надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569) для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності сільськогосподарського призначення на території Рубанської сільської ради Бахмацького району.
На підставі зазначеного вище наказу ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області 31 жовтня 2017 року проведена державна реєстрація права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569), про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зроблено запис № 23176668.
20 червня 2018 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі від 02 квітня 2018 року № 19/2018-Р, укладеного між ОСОБА_2 та ФГ «Ланагропрод», зроблено запис за              № 26760134 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569) за 
ФГ «Ланагропрод», перетвореним у ТОВ «Ланагропрод».
Позивач вказував, що передана ОСОБА_2 у власність земельна ділянка площею 2,00 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569) є частиною земельної ділянки площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506), розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району, яка була попередньо надана в оренду позивачу.
Посилався на те, що його право на оренду земельної ділянки площею            25,4960 га не припинилось, тому наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 27 листопада 2017 року порушує його пріоритетне право як орендаря на володіння та користування вказаною земельною ділянкою з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506.
 
Враховуючи наведене ОСОБА_1 просив суд: 
- визнати недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 
від 25 жовтня 2017 року № 25-17380/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність»; 
- скасувати у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер 7420387500:08:000:0569 земельної ділянки площею 2,0000 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; 
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23176668, зроблений 31 жовтня 2017 року об 11:58:46, про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; 
- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 26760134, зроблений 20 червня 2018 року о 08:44:47 про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки площею 2,0000 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569) за ФГ «Ланагропрод»;
- вирішити питання розподілу судових витрат.
 
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 липня 2020 року, ухвалений у складі судді Лободи Н. В., позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним наказ ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 
від 25 жовтня 2017 року № 25-17380/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність».
Скасовано у Державному земельному кадастрі України державну реєстрацію та кадастровий номер 7420387500:08:000:0569 земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23176668, зроблений 31 жовтня 2017 року об 11:58:46 про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.
Стягнуто з гГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, по 1 152,60 грн з кожного та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу та витрат, пов`язаних з явкою до суду, по 3 293,25 грн з кожного.
 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що поділ земельної ділянки у розмірі 25,4960 га, наданої позивачу в оренду, на різні земельні ділянки не може бути перешкодою для захисту прав останнього, оскільки формування земельних ділянок, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права користування у визначений цивільним законодавством спосіб. Тому  ОСОБА_2 не позбавлений можливості отримати право власності на іншу земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, що також не порушуватиме принцип пропорційності втручання у його право власності. Разом з тим, зважаючи на те, що оспорюване позивачем рішення державного реєстратора про реєстрацію права оренди терміном на 7 років земельної ділянки впливає на права та інтереси ТОВ «Ланагропрод» як орендатора, проте ОСОБА_1 не заявляв клопотання про залучення його як співвідповідача, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову в цій частині.
 
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
 
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.
 
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 липня 
2020 року скасовано в частині задоволених позовних вимог.
 
Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 
від 25 жовтня 2017 року № 25-17380/14-17-сг «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», скасування у Державному земельному кадастрі України державної реєстрації та кадастрового номера 7420387500:08:000:0569 земельної ділянки площею 2,00 га, яка розташована на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису державного реєстратора Бахмацької районної державної адміністрації Чернігівської області № 23176668, вчиненого 
31 жовтня 2017 року об 11:58:46, про реєстрацію права приватної власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569), розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, а також в частині стягнення судових витрат.
В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Компенсовано ОСОБА_2 сплачений ним за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 4 610,40 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив із того, що судом першої інстанції не було враховано, що після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 25,4960 га, наданої позивачу для ведення фермерського господарства, останнім було засновано фермерське господарство «Давидок», а тому з дня державної реєстрації фермерського господарства воно набуло прав та обов`язків землекористувача. Разом із тим, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на порушення його прав як фізичної особи, не вказуючи про існування фермерського господарства та не зазначаючи останнє позивачем у справі. Крім того, ОСОБА_1 у позовній заяві не вказує, що діє в інтересах юридичної особи - фермерського господарства «Давидок», засновником якого він є.
Апеляційним судом зазначено, що у відносинах та спорах з іншими суб`єктами голова фермерського господарства, якому була передана 
у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, у даному випадку орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства, тобто суб`єктом правовідносин є не фізична особа, голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
У грудні 2020 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 
 
24 грудня 2020 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали цивільної справи із с Бахмацького районного суду Чернігівської області.
 
У січні 2021 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.
 
20 травня 2021 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
 
Аргументи учасників справи
Короткий зміст вимог касаційної скарги
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень заявник зазначає застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного 
у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року 
у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14?5цс18), від 12 травня 2020 року 
у справі № 357/1180/17 (провадження № 14-508цс19), від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц (провадження № 14-262цс18), від 31 жовтня 
2018 року у справі № 677/1865/16-ц (провадження № 14-407цс18), 
від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц (провадження 
№ 14-282цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 704/26/17-ц (провадження № 14-495цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 (провадження № 14-520цс18).
Крім того, заявник стверджує, що вказаний позов пред`явлено до 
ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та ОСОБА_2 , який став набувачем частини майна у зв`язку із порушенням його прав (попереднього набувача), тобто у ОСОБА_2 виникло право власності на спірну земельну ділянку внаслідок непослідовних дій держави, після виникнення у нього права оренди. 
Заявник вказує, що апеляційний суд помилково здійснив мотивування судового рішення, пославшись на те, що з дати реєстрації фермерського господарства обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а отже, позивачем мало виступати саме воно. Апеляційним судом не було враховано, що право оренди на спірну земельну ділянку у нього виникло 22 лютого 2016 року. Проте рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 року вказаний договір оренди було визнано недійсним, тобто він був позбавлений права оренди вказаної земельної ділянки, а фермерське господарство «Давидок» було створено лише 09 серпня 2018 року, вочевидь не для ведення фермерського господарства на вже неіснуючій земельній ділянці, а на інших, переданих йому ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 04 березня 2016 року 
в оренду семи земельних ділянках.
Зазначає, що оскільки на час створення фермерського господарства він вже був позбавлений права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506, тому перехід права користування вказаною земельною ділянкою від фізичної особи до створеного нею фермерського господарства не відбувся.
Вказує, що тільки після припинення права ОСОБА_2 та інших осіб на земельні ділянки, які утворилися після поділу переданої йому земельної ділянки в оренду, згідно з договором оренди від 04 березня 2016 року, постане питання можливості права на її використання фермерським господарством «Давидок» чи іншим фермерським господарством, яке буде створено для забезпечення її цільового використання.
 
Доводи сторін, які подали відзив на касаційну скаргу
 
У січні 2021 року ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як таку, що ухвалена з дотриманням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
08 грудня 2015 року із заявою про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель резерву на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області до ГУ Держгеокадастру 
у Чернігівській області звернувся ОСОБА_2 . 
 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 13 січня 2016 року за № 25-286/14-16-сг «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» надано дозвіл ОСОБА_2 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
 
02 лютого 2016 року до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном 7 років орієнтовною площею 29,00 га, у тому числі ріллі 29,00 га, для ведення фермерського господарства із земель державної власності Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області ОСОБА_1 . 
 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 08 лютого 2016 року № 25-1692/14-16-сг надано дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у оренду терміном на 
7 років, розташованої на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 22 лютого 2016 року № 25-2511/14-16-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506, площею 25,4960 га, в оренду для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області.
 
04 березня 2016 року між ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та ОСОБА_1 укладений договір оренди землі, відповідно до якого останньому передано в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506, площею 25,4960 га, на строк 7 років.
 
У подальшому накази ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 
від 08 лютого 2016 року, від 22 лютого 2016 року та укладений 04 березня 2016 року договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506, були предметом судового спору за позовом ОСОБА_3 до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області та 
ОСОБА_1 . Так, рішенням Апеляційного суду Чернігівської області 
від 07 листопада 2016 року скасовано рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 , яким визнано недійсним договір оренди землі, укладений 04 березня 2016 року між ГУ Держгеокадастру 
у Чернігівській області та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки площею 25,4960 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0506), яка знаходиться на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, скасувавши запис № 14233275 про державну реєстрацію права оренди на зазначену земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
 
Після набрання рішенням Апеляційного суду Чернігівської області 
від 07 листопада 2016 року законної сили, земельна ділянка з кадастровим номером 7420387500:08:000:0506 була поділена на земельні ділянки за результатами розроблених проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у межах норм безоплатної приватизації. Зокрема, ОСОБА_2 отримав у власність частину спірної земельної ділянки розміром 2,00 га з кадастровим номером 7420387500:08:000:0569.
 
Після розробки проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області 
із заявою про його затвердження.
 
Наказом ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 25 жовтня 2017 року № 25-17380/14-17-сг затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області; надано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер 7420387500:08:000:0569) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташовану на території Рубанської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області
 
Право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7420387500:08:000:0569 зареєстровано за ОСОБА_2 31 жовтня 
2017 року, номер запису про право власності 23176668.
 
Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасовано рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 року, а рішення Бахмацького районного суд Чернігівської області від 21 вересня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви, поданої у порядку статті 444 ЦПК України, про поворот виконання рішення суду.
 
Земельна ділянка на підставі договору оренди землі, серія та номер:       19/2018-Р від 02 квітня 2018 року, перебуває в оренді у ФГ «Ланагропрод». Строк дії оренди - 7 років. Номер запису про інше речове право: 26760134.
 
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що постанова суду апеляційної інстанції відповідає вимогам закону.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).
 
Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
 
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Метою звернення до суду ОСОБА_1 із вказаним позовом є захист його порушеного права користування (оренди) земельною ділянкою, наданою йому для ведення фермерського господарства строком на 7 років.
 
Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду, виходив із того, що звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач посилався на порушення його прав як фізичної особи, не вказуючи про існування фермерського господарства та не зазначаючи останнє позивачем у справі.
 
Відповідно до статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
 
Згідно з частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону України «Про фермерське господарство» право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг            18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації.
 
Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону України «Про фермерське господарство»).
 
Зі змісту статті 12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.
 
З комплексного аналізу вимог статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору оренди земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
 
Схожі висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц (провадження № 14-5цс18),  від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц (провадження                         № 14-157цс18) та від 01 квітня 2020 року у справі № 320/5724/17 (провадження 14-385цс19).
 
Крім того, з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження                           № 14-533цс18).
 
04 березня 2016 року за договором оренди між ГУ Держгеокадастру 
у Чернігівській області та ОСОБА_1 , останній отримав у строкове платне користування спірну земельну ділянку на строк 7 років для ведення фермерського господарства.
 
Суд апеляційної інстанції встановив, що позивач 09 серпня 2018 року заснував фермерське господарство «Давидок», тому дійшов правильного висновку про те, що звертаючись до суду із вказаним позовом на захист права користування земельною ділянкою, яку передано для ведення фермерського господарства, після заснування фермерського господарства, ОСОБА_1 вказував на порушення його прав як фізичної особи, однак не врахував, що з дня державної реєстрації фермерське господарство набуло прав та обов`язків землекористувача й, відповідно, стало суб`єктом спірних правовідносин, замінивши ОСОБА_1 як фізичну особу.
 
Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що на час створення фермерського господарства він вже був позбавлений права оренди земельної ділянки, тому перехід права користування вказаною земельною ділянкою від фізичної особи до створеного ним фермерського господарства не відбувся, є помилковими, оскільки постановою Верховного Суду                    від 15 травня 2019 року скасовано рішення Апеляційного суду Чернігівської області від 07 листопада 2016 року та залишено в силі рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2016 року, яким відмовлено у задоволенні позову щодо визнання недійсним договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства від 04 березня 2016 року, укладеного між ним та ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області. Тобто Верховний Суд погодився з судом першої інстанції про відсутність підстав щодо визнання договору оренди земельної ділянки, укладеного між У Держгеокадастру в Чернігівській області та ОСОБА_1 , недійсним. Таким чином, укладений між ГУ Держгеокадастру в Чернігівській області та ОСОБА_1 договір оренди поновив свою дію й фермерське господарство з моменту свого створення замінило ОСОБА_1 у вказаних правовідносинах.
 
Крім того, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка у силу свого правового режиму є такою, що підлягає використанню виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. 
 
Таким чином, враховуючи те, що діяльність фермерського господарства «Давидок» не припинилась, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про те, що позивач - фізична особа ОСОБА_1 , звертаючись до суду із вказаним позовом, не надав доказів про наявність у нього як фізичної особи порушеного права, яке підлягає судовому захисту.
 
Колегія суддів вважає за потрібне звернути увагу на висновки, викладені 
у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19 (провадження № 12-21гс20) щодо майнових прав фермерського господарства. 
Відповідно до частини другої статті 20 Закону України «Про фермерське господарство» майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у статуті термін. З наведених норм права вбачається, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію на земельних ділянках, наданих їм в оренду для ведення фермерського господарства. При цьому фермерське господарство створюється після набуття громадянином, який виявив бажання створити фермерське господарство, права користування земельною ділянкою. Землі фермерського господарства складаються, у тому числі із земельних ділянок, що використовується ним на умовах оренди. Право користування такими земельними ділянками зазначається в його статуті, який має містити відомості про земельну ділянку, а також термін, на який передається це майнове право (пункти 6.8 - 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 927/79/19 (провадження № 12-21гс20)).
 
Крім того, у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що згідно з вимогами статей 7, 12, «Про фермерське господарство», статей 116, 118, 121, 123, 124 ЗК України право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додаткові ділянки громадяни або фермерське господарство можуть отримати на конкурсних засадах через участь у торгах.
 
Вказані, а також інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального і процесуального права й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення          від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58). 
 
Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог              статей 263-265, 382 ЦПК України повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного її вирішення, вірно встановив правовідносини, що склалися між сторонами, й обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Постанову Чернігівського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                    Д. Д. Луспеник
 
Судді:                                                                                               І. А. Воробйова
 
                                                                                                            Б. І. Гулько
 
                                                                                                            Г. В. Коломієць
 
                                                                                                            Р. А. Лідовець