П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
__________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

01 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/608/21	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2019 р. № Ф-23657-52 у розмірі 8624,73 грн. (вісім тисяч шістсот двадцять чотири гривні 73 коп.), яка була складена по відношенню до ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДПС в Одеській області від 07 листопада 2019 року № Ф-23657-52 У про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 8624,73 грн.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, тому просить скасувати оскаржуване рішення  та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що нарахування ОСОБА_1 заборгованості з єдиного внеску як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність  є правомірним. Апелянт вказує, що позивачем 25.03.2019 року було зареєстроване адвокатське бюро, 12.04.2019 року було припинено підприємницьку діяльність, остання сплата по єдиному внеску відбулась 15.04.2019 року у розмірі 918.06 грн. На думку апелянта, судом першої інстанції було проігноровано, що позивач до 15.04.2019 року сплачував єдиний внесок за себе як фізична особа-підприємець, а з моменту створення адвокатського бюро та здійснення адвокатської діяльності у такій організаційно-правовій формі не сплачувався єдиний внесок взагалі всупереч вимогам п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 29.01.2009 року по 12.04.2019 року, про що зроблено відповідні записи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців. (а.с.9-11)
25.03.2019 року було зареєстровано Адвокатське бюро «Комендантов Геннадій», основним видом діяльності якого за КВЕД є: 69.10 Діяльність у сфері права. (а.с.12-15)
7 листопада 2019 року відповідачем сформовано Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-23657-52 У (а.с.36), якою позивача повідомлено, що станом на 26 жовтня 2020 року заборгованість зі сплати єдиного внеску позивача становить 8624,73 грн., та що відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, ГУ ДПС в Одеській області вимагає сплатити (недоїмку, штрафи, пеню) в сумі, усього: сума боргу – 8624,73 грн., у тому числі: недоїмка – 8624,73 грн.
Не погоджуючись з Вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-23657-52-У від 07.11.2019 р. у розмірі 8624,73 грн., позивач оскаржив її у судовому порядку.
Вирішуючи спірне питання та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю у спосіб, встановлений у рішенні Верховного Суду від 02 вересня 2019 року по зразковій справі № 520/3939/19, яке 04 грудня 2019 року залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює  Податковий кодекс України (далі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.226  пункту 14.1  статті 14 ПК України,  незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою-підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Відповідно до пункту 65.1  статті 65 ПК України взяття на облік фізичних осіб-підприємців у контролюючих органах здійснюється за податковою адресою на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, наданих державним реєстратором згідно із  Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Пунктом 65.2  статті 65 ПК України визначено, що облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
При цьому відповідно до підпункту 65.4.4  пункту 65.4  статті 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Таким чином, податковим законодавством виключена можливість подвійного взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як фізична особа-підприємець.
Факт наявності у особи статусу фізичної особи-підприємця виключає можливість її взяття на облік в контролюючому органі як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Як вбачається з матиалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (РHOKПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець в Ізмаїльському управлінні ГУ ДПС в Одеській області (Кілійська ДПІ, код ДПІ – 1516) з 29.01.2009 року по 12.04.2019 року, в т.ч. в якості платника єдиного податку 3 групи з 01.01.2012 по 12.04.2019, реєстрація незалежної професійної діяльності від 20.06.2018 року № 002657 та встановлення ознаки незалежної професійної діяльності в реєстраційній картці (запис від 27.08.2018 року);
- відповідно до зазначеного та обраної системи оподаткування в автоматичному режимі в ІС «Податковий блок» за 2018 року були проведені нарахування:
- 19.01.2018 року - 2112,0 грн за 4-й квартал 2017 року нараховано єдиний внесок фізичній особі-підприємцю,
- 19.04.2018 року - 2457,18 грн за 1-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок фізичній особі-підприємцю,
- 19.07.2018 року - 2457,18 грн за 2-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок фізичній особі-підприємцю,
- 19.10.2018 року - 2457,18 грн за 3-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок фізичній особі-підприємцю,
- 19.10.2018 року - 1638,12 грн за 3-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність (за серпень-вересень 2018 року). Всього 11121,66 гривень за 2018 рік;
- станом на 31.12.2018 року в IКП платника наявна переплата в сумі 60,87 гривень;
- в 2019 році в автоматичному режимі в IC «Податковий блок» були проведені нарахування:
- 21.01.2019 року - 2457,18 грн. за 4-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок фізичній особі-підприємцю;
- 21.01.2019 року – 2457,18 грн. за 4-й квартал 2018 року нараховано єдиний внесок особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність;
- 19.04.2019 року – 2754,18 грн. за 1-й квартал 2019 року нараховано єдиний внесок особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність;
- 19.07.2019 року – 2754,18 грн. за 2-й квартал 2019 року нараховано єдиний внесок особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність;
- 21.10.2019 року – 2754,18 грн. за 3-й квартал 2019 року нараховано єдиний внесок особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Всього станом на 31.10.2019 року нараховано єдиного внеску 13176,90 грн, сплачено 4491,3 грн, з урахуванням переплати на 01.01.2019 в сумі 60,87 грн., заборгованість становить 8624,73 грн.
Приписами пунктів 178.1, 178.2 статті 178 ПК України  встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із  статтею зі статтею 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1  ст. 167  цього  Кодексу.
Таким чином, діяльність адвоката підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, оподаткування доходів від отримання якої регулюється  статтею 178 ПК України лише у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.
За положеннями ч. 4 п. 6.7 Розділу VI Порядку обліків платників податків та зборів, затвердженого  наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року № 1588,   зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.12.2011 року за № 1562/20300, якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа - підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються  Законом України № 2464-VI від 08.07.2010 р. «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»  (далі – Закон № 2464-VI).
Відповідно до пункту  2 частини першої  статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з пунктами  4 та  5 частини  першої статті 4 Закону № 2464-VI  платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до частини  першої   статті  5 Закону № 2464-VI  облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1  статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини 1  статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої  статті  4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина 2  статті 5 Закону №2464-VI).
Відповідно  до статті 5 Закону №2464-VI  розроблено Порядок обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений  наказом Міністерства фінансів України від 24 листопада 2014 року № 1162, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 03 грудня 2014 року за № 1553/26330, (далі - Порядок № 1162), який є нормативно-правовим актом у розумінні частини 3  статті 117 Конституції України.
Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку № 1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах  4, 5 частини першої          статті 4 Закону №2464         (п. 3 розділу І Порядку № 1162).
Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 № 755-IV (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).
Згідно з частиною третьою  статті  5 Закону №2464-VI  взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія  Закону №755-IV, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1 до Порядку №1162.
Аналогічні положення містяться у пункті 1 розділу ІІІ Порядку № 1162.
Аналіз положень Порядку № 1162 свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення ознаки незалежної професійної діяльності Порядок №1162 не передбачає.
Оскільки позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець згідно з          Законом № 755-IV, до нього не можуть застосовуватись положення частини третьої  статті 5 Закону № 2464-VI.
Відповідно до приписів статті 4, пункту 56.21  статті 56 ПК України одним з принципів податкового законодавства України є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання фіскальному органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.
Такий підхід національного законодавства також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини (справа "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції", рішення від 23 липня 2002 року, п. 110). Зокрема Суд зазначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, що сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява № 39766/05), "Щокін проти України" (заяви № 23759/03 та № 37943/06)).
Таким чином, враховуючи те, що позивач не перебуває на обліку платника єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, та відповідно не подає звітність як такий платник, безпідставним є встановлення відповідачем позивачу як платнику єдиного внеску фізичній особі – підприємцю ознаки незалежної професійної діяльності та нарахування на цій підставі єдиного внеску.
Зміна контролюючим органом обліку особи платника єдиного внеску в спосіб, не встановлений Законом або встановлений підзаконним нормативно-правовим актом, який не відповідає Закону в цій частині, та нарахування на підставі таких дій єдиного внеску суперечить принципам законності та належного врядування.
Зазначені  висновки відповідають правовому висновку  Верховного Суду, викладеному в рішенні від  02.09.2019 р. в  зразковій справі № 520/3939/19, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 р., та обґрунтовано враховані судом першої інстанції згідно з частиною третьою статті 291 КАС України, відповідно до якої при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправною та скасування вимоги – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     О. О. Кравець 

         Суддя:                                                                                     Л.Є. Зуєва