Дата документу 27.07.2021 Справа № 336/8003/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 336/8003/20 
Провадження №22-ц/807/1863/21 
Головуючий в 1-й інстанції - Дмитрюк О.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

27 липня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.	

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 17 березня 2021 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2020 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який в процесі розгляду справи уточнював, та зазначив, що він працював на посаді інженера зовнішньоторгового департаменту в АТ «Мотор Січ» з 07.08.2001р. по 18.11.2019р. Наказом №4410/к від 08.11.2019р. його було звільнено з посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Звільнення вважає незаконним та таким, що порушує його право на працю. За позовом  ОСОБА_1 , посилаючись на ст.ст.36, 40,42, 43, 49-2, 235 КЗпП України, ст. 23 ЦК України, просить суд поновити строк на подачу позовної заяви у зв`язку з поважністю причини пропуску строку; визнати протиправним та незаконним наказ №4410/к від 08.11.2019р. ПАТ «Мотор Січ» про його звільнення з посади інженера зовнішньоторгового департаменту; скасувати вище зазначений наказ; поновити його на роботі на посаді інженера зовнішньоторгового департаменту ПАТ «Мотор Січ» з 19.11.2019р.; стягнути з відповідача ПАТ «Мотор Січ» на його користь заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в розмірі 74 731,83 грн. починаючи з 19.11.2019р. по день подання позову до суду (по 24.12.2020р.) без подальшого здійснення відрахувань з цієї суми податків та обов`язкових платежів; стягнути з ПАТ «Мотор Січ» моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (м. Запоріжжя, пр. Моторобудівників, 15, ЄДРПОУ 14307794) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити вимоги позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, відповідачем як роботодавцем не було завчасно попереджено позивача про зміну істотних умов праці та про вивільнення працівників у зв`язку із скороченням штату, не було запропоновано інших посад, чим грубо порушено трудове законодавство. Крім того, на дату звільнення позивач перебував на лікуванні. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу ПАТ «Мотор Січ» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 працював на посаді інженера зовнішньоторгового департаменту в АТ «Мотор Січ» з 07.08.2001р. по 18.11.2019 р. (а.с.9, 10).

Наказом №4410/к від 08.11.2019р. ОСОБА_1 у зв`язку із скороченням чисельності персоналу та неможливістю працевлаштувати з його згоди на іншу роботу звільнено з 18.11.2019 р. на підставі п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.32).

Підставою до вищевказаного наказу стали зміни в організації виробництва і праці та прийняття рішення про скорочення чисельності персоналу. Позивач увійшов у перелік працівників, які підлягали скороченню.

Протоколом №1 від 17.09.2019р. було зафіксовано проведення засідання комісії зовнішньоторговельного департаменту АТ «Мотор Січ» по структурній реорганізації, визначенню скорочення штатних одиниць і робітників, які підлягають вивільненню. Посада позивача ОСОБА_1 була в переліку зазначених штатних одиниць, які підлягають скороченню. Вище вказаний протокол особисто підписаний позивачем ОСОБА_1 18.09.2019 р. (а.с.34-35, 36).

06.11.2019р. в Управлінні кадрів АТ «Мотор Січ» на виконання абз. 3 ст. 49-2 КЗпП України було складено акт, відповідно до якого відповідачу було запропонована інша наявна у відповідача на день складання такого акту робота, а саме: інженер-технолог - цех №45; інженер-технолог - цех №29; майстер - цех №37. Однак позивач відмовився від запропонованих вакансій, що підтверджується власноручним підписом позивача ОСОБА_1 (а.с.37).

На виконання ст. 43 КЗпП України АТ «Мотор Січ» було отримано у Профспілкового комітету згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності штату, що підтверджується випискою з протоколу №35 засідання профспілкового комітету заводоуправління від 07.11.2019 р. (а.с.35).

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося без порушення законодавства про працю, викладені позивачем доводи позовної заяви не містять підстав для скасування наказу про звільнення, і, як похідна від первісної вимоги, не підлягає задоволенню вимога про стягнення середнього заробітку за час прогулу та моральної шкоди з АТ «Мотор Січ».

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 5-1 КЗпП України передбачено, що держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до ч.3 ст.62 ГК України підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Оскільки підприємство вправі самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, суд першої дійшов правильного висновку, що у відповідача дійсно відбулося скорочення чисельності працівників. Так, Протоколом №1 від 17.09.2019р. було зафіксовано проведення засідання комісії зовнішньоторговельного департаменту АТ «Мотор Січ» по структурній реорганізації, визначенню скорочення штатних одиниць і робітників, які підлягають вивільненню. Посада позивача ОСОБА_1 була в переліку зазначених штатних одиниць, які підлягають скороченню. Вище вказаний протокол особисто підписаний позивачем ОСОБА_1 18.09.2019 р. (а.с.34-35, 36).

За таких обставин наявне рішення підприємства про скорочення штатних одиниць і про таке рішення під особистий підпис повідомлено позивача.

Згідно з п. 1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст.40 КЗпП України визначено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

06.11.2019р. в Управлінні кадрів АТ «Мотор Січ» на виконання абз. 3 ст. 49-2 КЗпП України було складено акт, відповідно до якого відповідачу було запропонована інша наявна у відповідача на день складання такого акту робота, а саме: інженер-технолог - цех №45; інженер-технолог - цех №29; майстер - цех №37. Однак позивач відмовився від запропонованих вакансій, що підтверджується власноручним підписом позивача ОСОБА_1 (а.с.37).

Відповідно до положень ч.1, 2, 3, 5, 7, 8 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст.40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім певних випадків. 

На виконання ст. 43 КЗпП України АТ «Мотор Січ» було отримано у Профспілкового комітету згоду на звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку із скороченням чисельності штату, що підтверджується випискою з протоколу №35 засідання профспілкового комітету заводоуправління від 07.11.2019 р. (а.с.35).

Таким чином, процедура звільнення позивача відповідає вимогам трудового законодавства, а доводи апеляційної скарги з цього приводу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Що стосується посилань скаржника щодо перебування на лікуванні на час звільнення, то слід зазначити, що виписки із медичної карти амбулаторного хворого свідчать про перебування позивача на обліку у сімейного лікаря та проходження періодичного лікування пов`язаного із хронічним захворюванням, при цьому відомостей про наявність відкритого листка непрацездатності такі виписки не містять. Інших доказів перебування позивача на час звільнення на лікарняному матеріали справи не містять. 

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його зміни не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2021 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 27 липня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков