Справа № 309/3148/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

         23 червня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.
суддів: Собослоя Г.Г., Готри Т.Ю.
з участю секретаря судового засідання: Мацола О-Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець Микола Васильович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2020 року, ухвалене головуючим суддею Сідей Я.Я., за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Хустської міської ради про скасування рішення міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, 

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 , Хустської міської ради про скасування рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0831 га в АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і  споруд (присадибної ділянки); скасувати реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0831 га, розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий №2110800000:01:07:007:0090, здійснену на підставі рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 року.
Позовні вимоги мотивовані тим, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_2 . Вони розробили технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), та подали на затвердження до Хустської міської ради. Як їм стало відомо частина їхньої земельної ділянки, яку вони використовують під город, передана у приватну власність ОСОБА_1 на підставі рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 і право власності зареєстровано 06.03.2019. Вважають рішення Хустської міської ради № 1336 від 22.02.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а відповідно і підлягає скасуванню здійснена на основі даного рішення реєстрація права власності на земельну ділянку, з наступних підстав.
Дворогосподарства за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 межують, огорожа між ними встановлена ще у 90-х роках. Дворогосподарство відповідачки фактично відмежоване від дворогосподарства позивачів капітальною нежитловою спорудою та некапітальною спорудою, за якими влаштована металева огорожа. Між цими спорудами та будинком позивачів і розташована спірна земельна ділянка, яка використовується позивачами під город. Власником дворогосподарства по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , яка успадкувала його від своєї матері – ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Оформлення спадкових прав відбувалося через суд, оскільки на час смерті ОСОБА_4 право власності на дане домоволодіння було зареєстроване за колгоспним двором згідно свідоцтва про право власності від 16.11.1979. ОСОБА_4 була власницею земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд загальною площею 0,0730 га. Відповідно, дана земельна ділянка розміром 0, 073 га. закріплена за дворогосподарством по АДРЕСА_1 і саме дана площа земельної ділянки мала оформлятись відповідачкою в порядку спадкування після смерті матері, але відповідачкою оформлено земельну ділянку площею 0,0831 га, що на 0,0110 га є більшою.
Відповідачкою була розроблена технічна документація щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0831 га. Згідно відповіді Хустської міської ради дана документація розроблена на підставі заяви власника житлового будинку та акту комісії виконавчого комітету Хустської міської ради від 17.01.2017. Однак, дозволу Хустської міської ради про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою не було, хоча в даному випадку збільшувалася площа земельної ділянки на 0,0110 га і відповідно мав бути дозвіл органу місцевого самоврядування на виготовлення технічної документації із землеустрою. Окрім того, в порушення вимог ст. 55 Закону України «Про землеустрій» у технічній документації відповідачки відсутній документ, який посвідчує право власності на цю земельну ділянку. Отже, позивачі вважають, що рішення Хустської міської ради та здійснена на його основі  державна реєстрація права власності на землю здійснені з порушенням ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, ст. 55 ЗУ «Про землеустрій», а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2020 року позов задоволено. 
Скасовано рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради № 1336 від 22.02.2019 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0, 0831 га. в АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і  споруд (присадибної ділянки).
Скасовано реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0, 0831 га., розташовану в АДРЕСА_1 , кадастровий номер 2110800000:01:07:007:0090, здійснену на підставі рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради № 1336 від 22.02.2019.   

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець М.В., оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, як на фактичну обставину справи послався на те, що наявний чинний державний акт на право приватної власності на землю VI-3K № 014411, який підтверджує право власності спадкодавця ОСОБА_4 (матері ОСОБА_1 ) на земельну ділянку площею 0,0730 га, розташовану в АДРЕСА_1 , а відповідач ОСОБА_1 після смерті матері користується частиною земельної ділянки, відносно якої у сторін наявний конфлікт, а тому рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передачу безкоштовно у власність ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0,0831 га. в АДРЕСА_1 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), є незаконним та підлягає скасуванню. Як на правову підставу свого висновку про задоволення позовних вимог, суд послався на положення статей 317, 319, 321 ЦК України, які регулюють захист права власності. Проте позивачі, як на фактичну, так і на правову підставу свого позову на викладені у рішенні суду обставини не посилалися, відповідних доказів не подавали. А тому вважає, що суд першої інстанції, в порушення вимог статті 13 ЦПК України, вийшов за межі позовних вимог.
В додатках до позовної заяви, а також в інших матеріалах справи відсутні будь-які документи, які стверджували б, що позивачі мають право власності або право користування на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_2  будь-якої площі, та їх право власності (або право користування) порушено рішенням Хустської міської ради від від 22.02.2019 № 1336 про передачу земельної ділянки за адресою  АДРЕСА_1  у приватну власність ОСОБА_1 . Зокрема, державний акт на право приватної власності на землю VI-3K № 014411 до суду учасниками справи не подавався, відповідно судом безпосередньо як доказ не досліджувався.
Разом з тим, із копії рішення Хустського районного суду від 09.12.2003 прийнятого за позовом ОСОБА_3 (батька позивачів) до Хустської міської ради, ОСОБА_4 (матері відповідача) про скасування рішення Хустської міської ради, про визнання права власності на землю та зобов`язання видачі державного акту, яке набрало законної сили 09.01.2004 року вбачається, що був вирішений земельний спір щодо розміру земельної ділянки, що належить передати у приватну власність ОСОБА_3 . Судом ухвалено частково скасувати рішення виконкому Хустської міської ради № 524 від 29.11.2000 в частині передачі ОСОБА_3 у приватну власність 0,0570 га, зазначивши /передати у приватну власність ОСОБА_3 - 0,0479 га, оскільки за дворогосподарством сім`ї позивача була закріплена земельна ділянка площею 479 м2. Даний факт є таким, що не потребує доказування, оскільки це є рішення суду, яке набрало законної сили.
Крім того, до позовної заяви додано та знаходиться в матеріалах справи свідоцтво на право на спадщину за законом від 06 листопада 1996 року на бланку серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_5 (баби позивачів) та ОСОБА_6 (матері позивачів), в якому зазначено, що спадковий будинок АДРЕСА_2 на земельній ділянці розміром 479 кв.м.
Крім того, відповідачем Хустською міською радою на ствердження цього факту додано генеральний план (схему) від 22.03.1970 по АДРЕСА_2 , де зазначалось, що загальна площа земельної ділянки за дворогосподарством по АДРЕСА_2 становила 473 м2 (теперішнє дворогосподарство позивачів), а також план ділянки відведеної для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_7 , виданого Хустським міським бюро технічної інвентаризації від 26.04.1954, де площа земельної ділянки під теперішнім дворогосподарством позивачів становить 479 м2.
Із долученим позивачами до матеріалів справи кадастровим планом земельної ділянки, який виготовлений у складі технічної документації із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слідує, що площа земельної ділянки у АДРЕСА_2 становить 0,0604 га. А тому вважає, що позивачі неправомірно претендують на її земельну ділянку, позаяк позивачі ніколи не володіли земельною ділянку площею 0,0604 га.

Хустська міська рада подала відзив на апеляційну скаргу в якому підтримує вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та просить скасувати рішення суду першої інстанції. Вказує, що позивачі посилаються, що нібито їх право користування на частину земельної ділянки за кадастровим номером: 2110800000:01:07:007:0090 порушено, у зв`язку із оформленням права власності на дану земельну ділянку ОСОБА_1 . Однак, жодного доказу про порушення їх права на спірну земельну ділянку в матеріалах справи не міститься. Також таких доказів позивачами не надано до суду. Отже, із наведеного слідує, що ні ОСОБА_1 , ні Хустська міська рада не порушила будь яких прав чи законних інтересів позивачів щодо спірної земельної ділянки. Вказує, що у відзиві на позовну заяву Хустська міська рада зазначала, що посилання позивачів на те, що вони використовують під город частину земельної ділянки, яка зареєстрована за ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки, земельна ділянка площею 0,0831га у АДРЕСА_1 використовується виключно сім`єю ОСОБА_1 . 
Вказане підтверджується: - рішенням Хустського районного суду Закарпатської області суду від 09 грудня 2003 року, яким частково скасовано рішення виконкому Хустської міської ради №524 від 29.11.2000 року в частині передачі ОСОБА_3 , у приватну власність 0,057га, зазначивши - передати у приватну власність ОСОБА_3 - 0,0479га; 
- свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 листопада 1996 року на ім`я ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в якому зазначено, що спадкове майно,що належало ОСОБА_8 , а саме житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці 479 кв.м.;
- планом ділянки, відведеної для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_8 , виданого Хустським міським бюро технічної інвентаризації від 26.04.1954 року, згідно якого площа земельної ділянки під теперішнім дворогосподарством позивачів становить 479 м2;
- генеральним планом (схемою) від 22.03.1970, з якого слідує, що загальна площа, закріплена за дворогосподарством позивачів по АДРЕСА_2 , становила 473м2. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З приписів ст. 76, ст. 77, ч.ч. 1, 2, ст.ст. 78, 79, 80, ст. 81 ч.ч. 1, 4 ЦПК України вбачається, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_2 .

Суміжним землекористувачем та власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_1 , яка проживає там після смерті матері ОСОБА_4 . Остання була власником земельної ділянки площею 0,0730 га, переданої на підставі рішення 3 сесії 2 скликання Хустської міської Ради народних депутатів від 27.03.2002 та від 19.06.2002 за №№51, 133 (державний акт на право приватної власності на землю VІ ЗК №014411, виданий Хустською міською Радою народних депутатів. Державний акт зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №5217).

У травні 2019 року позивачі звернулися до землевпорядної організації для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) без погодження із суміжним землекористувачем ОСОБА_4 . Однак, затвердити технічну документації без погодження меж із суміжним землекористувачем ОСОБА_4 неможливо, оскільки невірно вказано суміжного землекористувача, яким являється ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до рішення 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 ОСОБА_1 було передано у власність земельну ділянку, яка перебувала у її користуванні, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої на підставі заяви ОСОБА_1 та акту комісії виконкому Хустської міської ради від 30.01.2017. На підставі даного рішення відповідачкою зареєстровано право власності на земельну ділянку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 7-9). 

Також рішенням 9 сесії 7 скликання Хустської міської ради №1336 від 22.02.2019 затверджено технічну документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,0831 га., кадастровий №2110800000:01:007:0090 в АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) та передано її у власність ОСОБА_1 . На підставі даного рішення 06.03.2019 було проведено державну реєстрацію права власності, номер запису 30637159 (а.с.10,144).

В акті перевірки, складеного комісією виконкому Хустської міської ради від 30.01.2017 встановлено, що при виїзді 26.09.2016 за адресою АДРЕСА_1 було з`ясовано, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт у 2000 на частині земельної ділянки, а саме, відрізок від господарської споруди ОСОБА_4 та господарської споруди ОСОБА_6 . Комісією встановлено, що рішенням № 106 Хустської міської ради від 21.11.2002 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0730 га. Відповідно до даного рішення виготовлено державний акт на право приватної власності на землю за реєстровим № 5217 від 02.08.2002 На викопіюванні з генерального плану від 29.05.1993 за дворогосподарством по АДРЕСА_1 зазначено земельну ділянку площею 0,0833 га.

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 09.12.2003 за позовом  ОСОБА_3 , співвласника  нерухомого майна по АДРЕСА_2  про скасування рішення сесії Хустської міської ради № 106 від 21.11.2002 та визнання права власності на земельну ділянку площею 0,0570 га. по АДРЕСА_2  вирішено позов  ОСОБА_3  задовольнити частково: скасовано рішення 6 сесії 2 скликання №106 від 21.11.2002 Хустської міської ради «Про передачу у власність земельних ділянок»; відмовлено ОСОБА_3  у визнанні права власності на землю відповідно до рішення №524 виконавчого комітету Хустської міської ради від 29.11.2000 і зобов`язання видачі державного акту відповідно до нього; частково скасовано рішення виконкому Хустської міської ради №524 від 29.11.2000 в частині передачі ОСОБА_3  у приватну власність 0,0570 га., та зазначено – передати у приватну власність ОСОБА_3 . 0, 0479 га (а.с. 31-33).

Рішенням 6 сесії 7 скликання № 572 від 20.04.2017 затверджено акт комісії від 30.01.2017 та надано дозвіл ОСОБА_4 на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0, 0831 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) без підпису із суміжним землекористувачем ОСОБА_6 (а.с. 27-33, 130).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що такі є підставними та обґрунтованими, а твердження відповідачів спростовуються наданими доказами.

Але ж, колегія суддів не погоджується з висновком, зробленим судом першої інстанції з огляду на наступні доводи.

Як зазначено в ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись з позовом у суд ОСОБА_2 і ОСОБА_3 посилались на те, що вони є співвласниками будинку АДРЕСА_2 . Подавши до Хустської міської ради розроблену технічну документацію із землеустрою на затвердження, довідались з отриманої відповіді від 23.08.2019р., що частина земельної ділянки на відрізку від А до Б знаходиться у приватній власності суміжного землекористувача ОСОБА_1 . Зазначена частина земельної ділянки використовується ними під огород. Спадкодавцю ОСОБА_4 , матері ОСОБА_1 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0730 га, призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована по АДРЕСА_1 . Тож саме на цю площу земельної ділянки ОСОБА_1 мала право оформити своє право власності в порядку спадкування, а не на оформлену земельну ділянку площею 0,0831 га, що на 0,0110 га більше. 

З матеріалів справи слідує і це доведено рішенням Хустського районного суду від 09.12.2003р. яке набрало законної сили, що ОСОБА_3 слід передати у приватну власність земельну ділянку площею 0,0479 га, а не 0,0570 га. Та у всякому разі не 0,0604 га як зазначено у Технічній документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), розробленої на замовлення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , згідно договору №561 від 14.05.2019р. Розбіжність між підставною земельною ділянкою (0,0479 га) на яку мають право ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та бажаною (0,0604 га) становить 0,0125 га. 

Копією з генерального плану (схеми) від 22.03.1970р. і копії викопіювання з генерального плану від 26.04.1954р. по АДРЕСА_2 стосовно володільця ОСОБА_8  доводиться та обставина, що загальна площа земельної ділянки за дворогосподарством по  АДРЕСА_2  становить 479 м.кв., Т.1, а.с. 49, 50, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 .

Також зі змісту Свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.11.1996р. після смерті ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями майна в рівних частинах є дружина ОСОБА_5 і дочка ОСОБА_6 , яке складається з 1/5 частини цілого житлового будинку, що в АДРЕСА_2 , який розташований на земельній ділянці – 479 м.кв., Т.1, а.с. 209.

А копією з генерального плану (схеми) від 28.05.1993р. стосовно присадибної ділянки АДРЕСА_1 , яка належить володільцю ОСОБА_4 стверджується те, що загальна площа земельної ділянки 833 м.кв., Т.1, а.с. 54. 

Рішенням VI сесії VII скликання Хустської міської ради від 20.04.2017р. за № 572 затверджено акт комісії Хустської міськради від 30.01.2017р. щодо перевірки фактів викладених у зверненні ОСОБА_4 за №П-1608/02-27 від 08.09.2016р. стосовно самовільного захоплення земельної ділянки по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_6 . Та надано гр. ОСОБА_4 дозвіл на розробку Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,0831 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) без підпису із суміжним землекористувачем ОСОБА_6 , Т.1, а.с. 53.

У рішенні Хустського районного суду від 09.12.2003р. яке набрало законної сили, міститься виклад пояснень представника позивачки в особі ОСОБА_9 про те, що з боку ОСОБА_3 у травні 2003 року мало місце самовільне захоплення спірної земельної ділянки, Т.1, а.с. 92-93. 

Стосовно наявності в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №014411 від 02.08.2002 року виданого ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 0,0730 га, а.с. Т.1, 12. 

З цього приводу колегія суддів зазначає, що рішенням Хустського районного суду від 15.10.2002р., скасовано як незаконні рішення №133 виконавчого комітету Хустської міської ради від 27.03.2002р. про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0730 га по АДРЕСА_1 та рішення ІІІ сесії ІІ скликання Хустської міської ради від 27.06.2002р. за №51 про надання дозволу на видачу Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_4 . Оскільки правова підстава для видачі ОСОБА_4 . Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ЗК №014411 від 02.08.2002 року на земельну ділянку площею 0,0730 га скасована, то такий Державний акт на землю не має правових наслідків для сторін і є незаконним в силу того, що суперечить актам цивільного законодавства.

Зазначене свідчить про те, що земельна ділянка площею 0,0730 га, яка б на праві власності належала спадкодавцю ОСОБА_4 до спадкоємця ОСОБА_1 не переходила, позаяк у спадкодавця ОСОБА_4 не виникло право власності на земельну ділянку площею 0,0730 га по АДРЕСА_1 , а тому таке право власності і не могло входити до складу спадщини.

З цього вбачається, що позивачі неправомірно претендують на частину земельної ділянки відповідачки, так-як ніколи у їх користуванні не перебувала земельна ділянка площею 0,0604 га. А посилання позивачів на те, що спірну земельну ділянку використовували під огород є недоречним, через те, що лише відповідачка як власник зареєстрованої земельної ділянки площею 0,0831 га в АДРЕСА_1 правомірно володіє, користується і розпоряджається такою. 

Позаяк відсутні правові підстави для скасування рішення IX сесії VII скликання Хустської міської ради від 22.02.2019р. № 1336 щодо затвердження технічної документації із землеустрою по встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0831 га по АДРЕСА_1 . То позовна вимога про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 0831 га., розташованої в АДРЕСА_1 , за кадастровим номером 2110800000:01:07:007:0090 є похідною від первинної вимоги, а тому також не підлягає задоволенню.

Зважуючи на викладені доводи, колегія суддів дійшла до висновку з приводу того, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про підставність позову щодо володіння та користування спірною земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

А звідси, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням у даній справі постанови про відмову в задоволенні позовних вимог. Та у зв`язку з цим апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з позивачів на користь відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 152,60 грн., понесений останньою при поданні апеляційної скарги (Т.1 а.с. 238).

Враховуючи встановлене та керуючись вимогами статей 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Плешинець Микола Васильович, задовольнити.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 25 листопада 2020 року скасувати та постановити у даній справі постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування рішення міської ради щодо затвердження технічної документації із землеустрою та скасування реєстрації права власності на земельну ділянку, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешканця АДРЕСА_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_1 судові витрати з кожного у розмірі по 576,30 гривень, судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 02 липня 2021 року.

Суддя-доповідач:

       Судді: