ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2021 року

м. Київ
справа № 235/1083/17
адміністративне провадження № К/9901/45548/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді Кравчука В.М., суддів А.А. Єзерова, Стародуба О.П.

розглянув у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області
на постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.05.2017 (суддя Хмельова С.М.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 (колегія у складі суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г.) 
у справі № 235/1083/17
за позовом ОСОБА_1 
до Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 
третя особа Управління соціального захисту населення Красноармійської районної державної адміністрації
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

І. РУХ СПРАВИ

1.          У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплаті пенсії та зобов`язання відповідача поновити нарахування та виплату пенсії з 08.08.2016 із проведенням виплати заборгованості за весь час  затримки.
2.          Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24.05.2017, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017 позов задоволено.
3.          02.08.2017 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга відповідача на вищезазначені судові рішення. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржувані рішення та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.
4.          Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.09.2017 відкрито касаційне провадження.
5.          У зв`язку із ліквідацією вказаного суду справу передано Верховному Суду. 

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

6.          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до посвідчення є пенсіонером за віком, пенсію призначено з 12.10.1978 довічно.
7.          Згідно довідки від 22.04.2016 № 1441020590 ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , є переміщеною особою, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .
8.          08.08.2016 позивач звернулася до Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення пенсійної виплати.
9.          Листом від 12.01.2017 Красноармійське  об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача про те, що  згідно рішення Комісії з розгляду питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ВПО) за місцем їх фактичного проживання/перебування, в поновленні виплати пенсії відмовлено (протокол № 13 від 16.09.2016).
10.          Згідно з протоколом № 13 від 16.09.2016 засідання комісії з розгляду питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ВПО) за місцем їх фактичного проживання/перебування проведеними перевірками фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщених осіб не підтверджена зазначена в заяві інформація про фактичне місце проживання/перебування, про що складено акти матеріально-побутових умов сім`ї, тому пропонується відмовити в призначенні (відновленні) соціальних виплат, в тому числі, ОСОБА_1 ..
11.          Не погоджуючись із відмовою відповідача, позивач звернулася до суду.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12.          В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
13.          Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на правомірність прийнятого рішення.

ІV. ОЦІНКИ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14.          Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ні Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003, ні Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 №1669-VII, ні будь-яким іншим Законом України не встановлені обмеження права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади.
15.          Крім того, право громадянина на призначення йому пенсії не можна пов`язувати з такою умовою, як постійне місце проживання (реєстрація місця проживання), а держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія.
16.          За висновком суду апеляційної інстанції, відповідачем порушено вимоги ч.1 ст. 49 Закону №1058-IV, оскільки з серпня 2016 року позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав, а протокол  засідання комісії з розгляду питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам (ВПО) за місцем їх фактичного проживання/перебування № 13 від 16.09.2016 не є таким рішенням у розумінні ч. 1 ст. 49 Закону №1058-IV.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17.          У касаційній скарзі відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
18.          Скаржник зазначає про те, що припинення виплати пенсії позивачу відбулося в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Законом №1058-IV та Законом № 1706-VІІ.
19.          Позивач відзиву на касаційну скаргу не подала.

VІ. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20.          Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права та дійшов таких висновків.
21.          Ключовим питанням у даній справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії внутрішньо переміщеній особі з підстав не підтвердження фактичного місця проживання/перебування.
22.          Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
23.          У Рішенні у зразковій справі № 805/402/18 від 03.05.2018, залишеному без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018, Верховний Суд дійшов висновку про те, що перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом. Водночас цим Законом не передбачено такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як проведення верифікації за списками Служби безпеки України з підстав перевірки місця фактичного проживання внутрішньо переміщеної особи. Не підтвердження фактичного місця проживання такої особи не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 року № 365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.
24.          Суд не знаходить підстав для відступу від зазначеного правового висновку у справі, що розглядається.
25.          Крім того, Верховний Суд у постанові від 22.03.2018 (справа № 243/6391/17) за результатом розгляду аналогічного спору (припинення виплати пенсії особі, яка перемістилась з району проведення антитерористичної операції) дійшов висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття Пенсійним органом відповідного рішення і лише з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
26.          У справі, що розглядається, суди встановили, що рішення про припинення виплати позивачу пенсії з підстав, визначених ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідачем не приймалось, а не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою Законом №1058-IV підставою для припинення виплати пенсії.
27.          За таких обставин, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки позивачеві припинено виплату пенсії без прийняття відповідного рішення і за відсутності законодавчо встановлених підстав. 
28.          Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами оскаржуваних рішень і погоджується з їхніми висновками у справі, якими доводи скаржника відхилено. 
29.          Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
30.          Судові витрати слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359  КАС України, Суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Красноармійського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.
Постанову Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 травня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі №235/1083/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.          

Суддя                                                                                                    В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                    А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                    О.П. Стародуб