УХВАЛА

22 липня 2021 року 
м. Київ
справа № 420/10481/20
адміністративне провадження № К/9901/25245/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в справі №420/10481/20 за позовом підприємства «Трансшип» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство "Трансшип" у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до суду з позовом до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація), у якому просило:

- визнати протиправними дії, які полягали в уповноваженні на виконання функцій інспекторів контролю державою порту (ІКДП) при проведенні 25-28 квітня 2020 року перевірки судна "Greendale" осіб, що не відповідають встановленим законодавством кваліфікаційним вимогам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 );

- визнати протиправними дії, які полягали у здійсненні неналежного контролю за відповідністю встановленим законодавством кваліфікаційним вимогам для осіб, уповноважених на виконання функцій інспекторів контролю державою порту (ІКДП), при призначенні на посади ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;

- постановити окрему ухвалу з відповідних питань, направити її відповідачу для вжиття термінових заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли системним порушенням закону.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021   року позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Державної служби морського та річкового транспорту України (Морську адміністрацію), які полягали в уповноваженні на виконання функцій інспекторів контролю державою порту (ІКДП) при проведенні 25-28 квітня 2020 року перевірки судна "Greendale" осіб, що не відповідають встановленим законодавством кваліфікаційним вимогам ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 );

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Окремою ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого                2021 року:

- повідомлено Державну службу морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про встановлені під час розгляду справи порушення вимог законодавства для вжиття невідкладних заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону;

- про вжиті заходи Державній службі морського та річкового транспорту України (Морську адміністрацію) повідомити суд у 30-денний строк з дня отримання окремої ухвали.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021   року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року змінено шляхом доповнення мотивувальної частини висновками про невідповідність інспекторів контролю держави порту ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогам Правил контролю суден з метою забезпечення безпеки мореплавства №545 та Чорноморського Меморандуму з поправками від 12-14 квітня 2016 року.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року залишено без змін.

Окрему ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 2   лютого 2021     року скасовано.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, Державна служба морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) вдруге звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), подавши її безпосередньо до Суду 9 липня 2021 року. 

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в справі №420/10481/20 скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, однак не вказує, які саме норми права були застосовані судом апеляційної інстанції без урахування  висновку Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах.

Так, відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Відтак, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1  частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Верховний Суд наголошує, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги, зокрема, в частині зазначення підстав касаційного оскарження судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.  Аргументи касаційної скарги зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судами попередніх  інстанцій судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року і постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в справі №420/10481/20.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що скаржник не виклав передбачених КАС України підстав для касаційного оскарження, то клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 2 лютого 2021 року і постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2021 року в справі №420/10481/20 за позовом підприємства «Трансшип» у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю до Державної служби морського та річкового транспорту України (Морська адміністрація) про визнання протиправними дій повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М.       Мартинюк,
Суддя      Верховного Суду