УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
09 серпня 2021 року
м. Київ
 
справа № 759/15882/20
провадження № 61-12373ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Крата В. І., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1  на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року про повернення заяви та на постанову Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року в справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
 
ВСТАНОВИВ :
 
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просив  визнати факт, що держави Україна не існує, а рішення/дії/бездіяльність осіб, які узурпували владні повноваження є незаконними. Оскільки дії суддів не легалізовані державною реєстрацією «Ради суддів України», тобто, суддів в Україні не існує, і вирішити будь-які справи в суді України є неможливим, просить визначити підсудність цієї справи іноземному суду та зобов`язати Україну сплатити усі можливі збори іноземного суду, у тому числі переклад та легалізацію документів справи на всіх етапах провадження в іноземному суді.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 26 листопада                      2020 року заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Роз`яснено, що в разі їх неусунення у встановлений строк заява буде вважатися неподаною і повернутазаявнику.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявнику необхідно визначитися з колом заінтересованих осіб; надати відповідну кількість примірників заяви з додатками для заінтересованих осіб; сплатити судовий збір або надати докази звільнення його від сплати судового збору; виконати вимоги статті 318 ЦПК України, а саме зазначити, який конкретно факт просить встановити заявник.
 
Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року в складі судді Петренко Н. О., залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року в складі колегії суддів Желепи О. В., Кулікової С. В., Олійника В. І., заяву ОСОБА_1 повернуто.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_1 , усуваючи недоліки, не зазначив факт, який він просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що його підтверджують, яке юридичне значення для нього особисто має встановлення такого факту, не визначив коло заінтересованих осіб, а тому вважав заяву неподаною та повернув її.
 
26 липня 2021 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження надіслав на електронну адресу Верховного Суду касаційну скаргу з використанням власного електронного підпису на вказані судові рішення та просив поновити строк на касаційне оскарження. 
 
Обставини, на які ОСОБА_1 посилається у касаційній скарзі є достатніми для поновлення строку.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. 
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
 
У частині першій статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
 
У заяві про встановлення фактів, що мають юридичне значення, має бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів (стаття 318 ЦПК України).
 
Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (стаття 185 ЦПК України).
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2021 року в справі № 372/4328/19 (провадження № 61-4765св20) зазначено, що «якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо необхідності усунення недоліків позовної заяви і оплати судового збору, оскільки ОСОБА_1 подав заперечення на ухвалу суду першої інстанції про залишення його позовної заяви без руху, дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви. З огляду на викладене, правильним є висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про наявність правових підстав для визнання неподаною та повернення позовної заяви особі, яка її подала, оскільки в установлений судом строк недоліки позовної заяви не усунуті. Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (частина сьома статті 185 ЦПК України). Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновку суду першої та апеляційної інстанції. Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню».
 
Встановивши, що ОСОБА_1 не усунув недоліки заяви, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, зробив обґрунтований висновок про повернення її заявнику.
 
За таких обставин підстави вважати, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, відсутні. 
 
У відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.
 
30 липня 2021 року ОСОБА_1 на електронну адресу Верховного Суду надіслав заяву про повернення матеріалів справи № 759/15882/20 на його адресу. Ураховуючи, що колегія суддів вважає наявними підстави для відмови у відкритті касаційного провадження, відповідно матеріали справи не витребовуються, крім цього нормами ЦПК України не передбачено направлення матеріалів справи на адресу сторони в справі, а тому підстави для задоволення заяви відсутні. 
 
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ :
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 лютого 2021 року.
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1   на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від                          09 грудня 2020 року та на постанову Київського апеляційного суду від                        09 лютого 2021 року відмовити.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                                                      В. І. Крат 
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук