ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1210/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №709/144/21 Категорія: 304090000 	Левченко В. В. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       15 липня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Анкудінова О.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 
в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що   ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 17.05.2010 року. 
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, водночас відповідач порушила зобов`язання за договором у зв`язку із чим станом на 26.01.2021 року має заборгованість у розмірі 32 765,66 грн, яка складається з наступного: 32 765,66 грн – заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредита; 32 765,66 грн – заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн – нарахована пеня; 0,00 грн – нараховано комісії.
АТ КБ «Приватбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 17.05.2010 року у розмірі 32 765,66 грн станом на 26.01.2021 року та судові витрати.
Заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
Судове рішення мотивовано тим, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувалася кредитною карткою, знімала кошти та періодично погашала заборгованість. При цьому, ОСОБА_1 всього було знято 142720,30 грн, а погашено 186322,46 грн, тобто заборгованість за тілом кредиту відповідачем погашена. Натомість із розрахунку заборгованості вбачається, що сума неповернутого кредиту становить 32765,66 грн.
Суд першої інстанції вважав, що оскільки, саме виписка по рахунку є первинним документом та належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості, а тому у відповідача відсутня заборгованість за тілом кредиту.
Не погодившись з вказаним рішенням суду АТ КБ «Приватбанк» звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення суду прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права, а тому просило його скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повній мірі. 
Апеляційні вимоги мотивовано тим, що з виписки по рахунку чітко вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, знімав кошти в банкоматах та ін., однак використані кредитні кошти не повернув.
Вказує, що у зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач має заборгованість із тіла кредиту у розмірі 32765,66 грн.
Статтею 534 ЦК України встановлено, що у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Позивач наголошує на тому, що відповідачем одночасно із анкетою-заявою власноручно було підписано довідку про умови кредитування в якій сторонами узгоджено, зокрема базову відсоткову ставку за користування кредитом, розмір та умови нарахування неустойки. Отже, позивачем цілком правомірно нараховувалися відсотки та неустойка, а платежі внесені відповідачем правомірно віднесено на погашення заборгованості та неустойки відповідно до ст. 534 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 17 травня 2010 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 була підписана заява № б/н про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с. 19).
В заяві, яка додана Банком до позовної заяви, містяться лише персональні дані ОСОБА_1 (а.с. 19).
Згідно довідки про видачу кредитних карток, ОСОБА_1 було надано кредитні картки № НОМЕР_1 , термін її дії 01/15; № НОМЕР_2 , термін дії 09/16; № НОМЕР_3 , термін дії 05/20; № НОМЕР_3 , термін дії 05/20; № НОМЕР_4 , термін дії 07/21 (а.с. 17).
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а в подальшому кредитний ліміт неодноразово змінювався, зокрема 17 липня 2017 року його збільшено до 22000,00 гривень, а в останнє, тобто 16 травня 2019 року, зменшено до 0,00 гривень (а.с.18).
До кредитного договору Банк додав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду, яка підписана відповідачем (а.с. 20).
До позовної заяви Банк також додав Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та виписку по рахунку ОСОБА_1 (а.с. 21-44, 54-66).
Відповідно до розрахунку заборгованості від 26 січня 2021 року заборгованість ОСОБА_1 складає 32765,66 грн, а саме: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 32765,66 грн. (а.с. 15-16).
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Суд першої інстанції правильно виходив із того, що матеріали справи не містять підтверджень, що умови та правила надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк», які надав позивач, погоджені відповідачем при підписанні заяви-анкети про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк». Висновки суду відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог банку щодо стягнення основної суми кредиту, судом першої інстанції було правомірно взято до увагу виписку по рахунку як первинний банківський документ та здійснено розрахунки у відповідності до яких фактично відповідачем було взято кредитних коштів у сумі 142 720,30 грн, а погашено 186 322,46 грн.
Однак судом не враховано, що кошти сплачені ОСОБА_1 зараховувались також на погашення відсотків за користування кредитом, які нею погоджені з банком, що вбачається із підписаної нею довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна", 30 днів пільгового періоду.
При цьому, у даних правовідносинах слід враховувати норму статті 534 ЦК України, якою передбачено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням.
Відповідно до даної норми закону, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
Мотивуючи своє судове рішення тим, що сума заборгованості, розрахована банком, не є сумою наданого кредиту, суд першої інстанції не врахував, що розмір базової процентної ставки за кредитом погоджено з позичальником в анкеті-заяві від 17 травня 2010 року і ці умови протягом декількох років виконувались позичальником.
У відповідності до наданого позивачем розрахунку розмір заборгованості за тілом кредиту складає 32 765,66 грн. При цьому банком визнавалось, що максимальний ліміт по кредиту, який був наданий позичальнику, складав 22 000, 00 грн. Видачу кредиту у більшому розмірі банком не доведено.
З урахуванням наведеного, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22 000, 00 грн.
Вказані висновки узгоджуються із постановою Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 345/2633/20.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Із урахуванням зазначеного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог банку.
Відповідно підлягає зміні розмір судових витрат, які підлягають відшкодуванню на користь позивача з урахуванням принципу пропорційності щодо розміру задоволених вимог (67,14 %), що складає 3810,20 грн. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.
Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 05 квітня 2021 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22 000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 3810,20 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді