П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

20 вересня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/3476/21	
Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді -  Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                   Кравченко К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу    ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:

09 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо не проведення йому, ОСОБА_1 , перерахунку пенсії на підставі підпункту «В» пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсій працівникам льотно-випробному складу та цивільної авіації», затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418 з березня 2016 по даний час;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії згідно підпункту «В»   пункту 7 «Порядку призначення і виплати пенсій працівникам льотно-випробному складу та цивільної авіації», затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 №418 з березня 2016 по даний час з урахуванням раніше виплачених сум без обмеження її максимальним розміром та проводити в подальшому виплати пенсії без обмеження її максимальним розміром. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.01.1992 отримує пенсію за вислугу років, як працівник льотного складу. Відповідачем з 01.03.2016 обмежено виплату пенсії максимальним розміром 10740 грн., а з 01.03.2018- розміром десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Вважає дії відповідача щодо обмеження його пенсії максимальним розміром протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи". Позивач вважає, що відповідач протиправно не перераховував його пенсію на підставі п.п «в» п. 7 Порядку №418 з 01.03.2016 по 01.04.2021, що призвело до загальної суми заборгованості 400  192,12 грн.
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що на виконання пункту 7 Порядку № 418 пенсія позивачу перераховувалася. Вказує, що згідно ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» № 3668-VІ по 31.12.2017 встановлювалося обмеження виплати пенсії в розмірі 10740 гривень, а після цієї дати максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. З урахуванням викладеного дії Головного управління щодо обмеження розміру пенсії позивача не можуть вважатись протиправними, оскільки здійснювались на виконання положень чинного законодавства України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Зокрема апелянт зазначає, що обмеження пенсії максимальним розміром, встановлене Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання ним чинності. Оскільки пенсію позивачу призначено у 1992 році, то дії відповідача щодо застосування обмежень граничного розміру є протиправними. Крім того, посилання відповідача у листі від 05.01.2021 на п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є помилковим, оскільки пенсію позивач отримує на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін в зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження. 
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.
ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років призначену згідно ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення», розмір якої згідно листа відповідача від 05.01.2021 (а.с. 69) з 01 березня кожного року перераховується відповідно до постанови Кабміну України від 09.08.2005 №713 «Про внесення змін до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», що підтверджується наявними в матеріалах справи:
розпорядженням №181303 від 12.03.2016 (а.с. 36);
розпорядженням №181303 від 15.03.2017 (а.с. 38);
розпорядженням №181303 від 14.04.2018 (а.с. 41);
рішенням 951370181303 від 19.02.2021 (а.с. 44).
Вищевказані документи, а також довідка ГУ ПФУ в Одеській області від 26.02.2021 про розмір призначеної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 28.02.2021 свідчить, що з 01.03.2016 по 31.12.2017 його пенсія становила 10 740,00 грн, з 01.01.2018 по 28.02.2018 — 13 417,75 грн, з 01.03.2018 по 31.06.2018 — 13 730,00 грн, з 01.07.2018 по 30.11.2018 — 14 350,00, з 01.12.2018 по 31.06.2019 — 14 970,00 , з 01.07.2019 по 30.11.2019 — 15 640,00 грн, з 01.12.2019 по 31.06.2020 — 16 380,00 грн, з 01.07.2020 по 30.11.2020 — 17 120,00 грн, з 01.12.2020 по 28.02.2021 — 17 690,00 грн (а.с. 45).
Вважаючи дії відповідача щодо не проведення перерахунку пенсії на підставі п.п «в», п. 7 Порядку №418 та її виплати обмеженому розмірі протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки щороку з 1 березня.    Положення п.2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 3668, а саме - усі його чотири абзаци, застосовуються у системному зв`язку між собою. Тобто, п.2 Закону України № 3668 в контексті перехідних положень не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких станом на 01.10.2011 вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність). Відповідач, застосовуючи обмеження максимального розміру позивача, якому пенсія призначена на підставі Закону України   «Про пенсійне забезпечення» діяв у відповідності до вимог законодавства. Зазначені положення Закону України № 3668 та ч.3 ст.85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Умови і порядок пенсійного забезпечення громадян України визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-VI "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон України №1058-VI), Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон України №1788-ХІІ).
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабміну України від 21.07.1992 №418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 № 713).
У відповідності до п. 7 Порядку № 418, пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом "а" статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Згідно з пунктом "в" пункту 7 Порядку № 418, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що законодавством, передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня. 
Матеріали справи підтверджують, що ОСОБА_1 пенсія перераховувалася у відповідності з діючим законодавством, проте виплачувалась з 2016 року у меншому розмірі ніж перерахована, а саме до 31.12.2017 обмежувалась виплатою 10740,00 грн, , а з 01 січня 2018 року – у розмірі, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів для осіб, що втратили працездатність.
Для вірного вирішення спірних правовідносин слід дослідити законність дій щодо встановлення вищевказаних обмежень.
В ході судового розгляду судовою колегією встановлено, що обмеження максимального розміру пенсії вперше були введені в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 №3668-VI.
За правилами статті 2 Закону України №3668-VI, який набрав чинності   з 01.10.2011 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України",     не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ (в редакції Закону №3668-VI) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Згідно абзацом 1 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцевих та перехідних положення" Закону України №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Водночас за приписами абзацу 2 цього пункту пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Окрім того, ч.3 ст.85 Закону № 1788-XII доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень».
Дію вказаної норми продовжено до 31 грудня 2017 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 року № 1774-VIII.
Так, частина 3 статті 85 Закону № 1788-XII, на підставі якої здійснюється нарахування та виплата пенсії позивачу, викладена в редакції Закону № 3668-VI від 08.07.2011 року (основний закон), яким і було встановлено обмеження максимального розміру пенсії, із змінами, внесеними згідно із Законом № 911-VIII від 24.12.2015 року.
Закон №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у пункті 2 Прикінцевих положень містить норму, яка передбачає, що визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.
Разом з тим, дана норма стосується призначення пенсій, а не їх перерахунку.
Застереження у пункті 2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 911-VIII, що обмеження виплати максимального розміру пенсії застосовуються з 1 січня 2016 року, означає, що пенсії, які призначені до 1 січня 2016 року та перевищують встановлений максимум, не можуть бути зменшені. Проте, їх перерахунок має відбуватися у відповідності до правил, передбачених абзацом 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону №3668-VI.
Враховуючи, що за результатами здійснення перерахунку з 01.03.2016 пенсія позивача становила більше граничного максимального її розміру, відповідачем цілком правомірно застосовано обмеження, відповідно ч. 3 ст. 85 Закону № 1788-XII (з урахуванням змін згідно Законів № 911-VIII від 24.12.2015 року та від 06.12.2016 року №1774-VIII) та виплата пенсія позивача здійснена у цей період у розмірі 10 740 грн.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що з 01 березня 2016 року по 31 грудня 2017 року пенсійним органом вірно обмежено пенсію позивача розміром 10 740 грн.
Як було зазначено вище, згідно з абзацом першим пункту 2 розділу II «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Наведені в пункті 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону №3668-VI норми є спеціальними, оскільки дія їх розповсюджується на окрему групу суб`єктів, яка обумовлена певними особливостями (зокрема, осіб, пенсія яким призначена до набрання чинності цим Законом, в яких розмір пенсії перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом тощо).
Аналіз пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI дає підстави для висновку, що метою вказаної норми є деталізація умов дії положень статті 2 цього ж Закону лише щодо категорії пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом та перевищує встановлений максимальний розмір пенсії.
Положення цього пункту спрямовані на врегулювання питань, які виникають у зв`язку із застосуванням Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI щодо осіб, права яких внаслідок такого застосування могли підлягати звуженню.
Таким чином, пункт 2 розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI не регулює питання обмеження максимальним розміром пенсії осіб, у яких на 01 жовтня 2011 року вона не досягала максимального розміру (десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Колегія суддів зазначає, що вказану норму не можна тлумачити як підставу для скасування обмеження максимального розміру пенсій, призначених до набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI, оскільки це може призвести до здійснення їм подальших перерахунків (підвищень, індексацій, тощо) пенсій з можливим перевищенням встановленого статтею 2 даного Закону обмеження максимального розміру пенсії, що ставить у нерівне становище з пенсіонерами, пенсія яким призначена після набрання чинності вказаного Закону.
Відтак, на осіб, яким пенсія перерахована відповідно до нормативно-правових актів, вказаних у статті 2 Закону № 3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку.
Враховуючи викладене, оскільки на момент набрання чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року № 3668-VI пенсія позивача не перевищувала законодавчо встановленого максимального розміру, колегія суддів вважає, що на позивача не поширюються норми пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3668-VI.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові № 580/234/19 від 24.06.2020 року.
Як вбачається зі встановлених по справі обставин, лише починаючи з 01 березня 2016 року, внаслідок чергового перерахунку пенсії позивача, її розмір перевищив максимальний.
Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини першої статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії.
Зазначені положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» та частини третьої статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Враховуючи викладене, максимальний розмір пенсії по 31 грудня 2017 року становить 10740,00 грн, з 01 січня 2018 року - 13730,00 грн (1373 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2018 року - 14350,00 грн (1435 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2018 року - 14970 гривень (1497 гривень х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2019 року - 15640,00 грн (1564 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2019 року - 16380 грн (1638гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 липня 2020 року - 17120 грн (1712 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), з 01 грудня 2020 року - 17690 грн (1769 гривні х 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність).
Отже, пенсія позивачу виплачується пенсійним органом в максимальному розмірі, передбаченому чинним законодавством.
На підставі наведеного, дії ГУ ПФУ в Херсонській області щодо перерахунку і виплаті пенсії позивачу з обмеженням граничного розміру пенсії є законними та обґрунтованими. 
Помилковість посилань відповідача у листі від 05.01.2021, що обмеження пенсії позивачу максимальним розміром  встановлено на підставі п. 13-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не спростовує наявність підстав для такого обмеження згідно ч. 3 статті 85 Закону України № 1788-XII та Закону України № 3668-VI.
Враховуючи вимоги апеляційної скарги та оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Підстав для скасування чи зміни постанови суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.
Судова колегія зазначає, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 30 березня 2021 року. Тому постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328, КАС України, колегія суддів, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2021 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий:                                                                                 Н.В.Вербицька

Суддя:                                                                                 О.В.Джабурія

          Суддя:                                                                                          К.В. Кравченко