КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
 
16 вересня 2021 року                                                                                 м. Київ
 
Унікальний номер справи № 757/3082/19-ц
Апеляційне провадження № 22-ц/824/11338/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:               головуючого  -  Левенця Б.Б.
     суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,
     за участю секретаря судового засідання - Осінчук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Ільєвої Т.Г., по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про стягнення шкоди в порядку спадкування, -
 
в с т а н о в и в :
 
            У січні 2019 року  позивач звернувся до ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який змінив назву на АТ «Райффайзен Банк Аваль», із позовом про відшкодування шкоди в порядку спадкування.
Позов мотивував тим, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2017 року, яке змінено постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року, стягнуто з АТ «Райффайзен банк «Аваль» на користь  ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 8 788 грн. Рішення суду в добровільному порядку банк не виконав.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2   померла,  ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 та 13 листопада 2018 року прийняв спадщину в порядку частини першої статті 1269 ЦК України.
Після прийняття спадщини позивач направив до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву про виплату присуджених  ОСОБА_2 коштів за рішенням суду, але отримав відмову.
З огляду на викладене позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача 8 788 грн. у відшкодування майнової шкоди, яка була присуджена  ОСОБА_2   за її життя, 770 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 4, 71-72).
18 лютого 2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач посилався на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити. На обґрунтування заперечень проти заявленого позову зазначав, що позивач не надав свідоцтва про право на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 . Крім того, з огляду на положення ст. 1230 ЦК України відсутні підстави успадкування права на відшкодування матеріальної шкоди в деліктних правовідносинах, а позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права. При цьому, позивач не позбавлений заявити про заміну стягувача при виконанні рішення суду, яким були стягнуті гроші на користь ОСОБА_2 (а.с. 18-22).
Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року у задоволенні позову відмовлено (а.с. 87-91).
Не погодившись з рішенням районного суду, 30 липня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою. На обґрунтування скарги зазначив, що вважає помилковим висновок суду про регулювання спірних правовідносин нормами Закону України «Про виконавче провадження», спадкодавець не встигла звернутися за виконанням судового рішення, яким на її користь були присуджені 8 788 грн. майнової шкоди, а суд не застосував норми спадкового права (а.с. 96, 147).
Ухвалою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року (а.с. 107-108).
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року скасовано, справу направлено до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження (а.с. 135-137).
Відповідач подав відзив в якому просив відхилити апеляційну скаргу позивача, а оскаржуване рішення залишити без змін. На обґрунтування відзиву зазначив, що оскаржуване рішення є законним і обґрунтованим, тому скасуванню не підлягає (а.с. 169-174).
 
В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Зайцев М.П. підтримав скаргу і просив її задовольнити. 
Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином, про що у справі є докази. Позивач ОСОБА_1 був сповіщений телефонограмою та повідомленням його представника - адвоката Зайцева М.П. на зазначену ним адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень. Позивач ОСОБА_1 завчасно подав письмову заяву в якій зазначив, що повідомлений про розгляд справи судом, просив розглядати справу за його відсутності за участі представника. Відповідач був сповіщений повідомленням на зазначену ним адресу електронної пошти із забезпеченням технічної фіксації такого повідомлення (а.с. 159-163, 167-168).
Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).
            Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2017 року, яке змінено постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року, стягнуто з АТ «Райффайзен банк «Аваль» на користь  ОСОБА_2 майнову шкоду в розмірі 8 788 грн. (а.с. 36-39).
За змістом цих судових рішень встановлено, що працівниками Банку від ОСОБА_2 були отримані гроші для внесення на банківський рахунок останньої. Проте вказані кошти до каси банку не були внесені та протиправно розтрачені працівниками Банку, чим ОСОБА_2 було завдано матеріальної шкоди. Вказані обставини знайшли підтвердження у вироку Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року (а.с. 36-37).   
20 квітня 2018 року Новотроїцьким районним судом Херсонської області було видано виконавчий лист № 662/634/15-ц, для пред`явлення до виконання щодо примусового виконання рішення суду від 07 листопада 2017 року (а.с. 5).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2   померла,  ОСОБА_1 подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а.с. 6-7).
На підтвердження факту прийняття спадщини, позивач подав до суду копію довідки, виданої 08 листопада 2018 року вих. № 1112 державним нотаріусом Новотроїцької державної нотаріальної контори Шиман Н.Л. За змістом довідки зазначено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлої ОСОБА_2 , документи знаходяться на стадії оформлення (а.с. 7).
  13 грудня 2018 року позивач направив до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяву про виплату присуджених  ОСОБА_2 коштів за рішенням суду, але отримав відмову (а.с. 7-8).
Згідно з положеннями ч. 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
Відповідно до змісту частини 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно до положень частини першої ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст. 1230 ЦК України визначено, що до спадкоємця в порядку спадкування переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях, а також право на відшкодування моральної шкоди, яке було присуджено судом спадкодавцеві за життя.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України  кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 662/541/15-ц (провадження № 61-4495св18) вказано, що при застосуванні буквального тлумачення частини першої статті 1230 ЦК України можливий висновок, що спадкоємці набуватимуть лише право на відшкодування збитків завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях. Однак це не в повній мірі відповідало би нормам статей 608, 1218, 1219 ЦК України та суперечило б принципу справедливості. Інакше в нерівному становищі опинялися спадкоємці кредитора-учасника договірного зобов`язання та спадкоємці кредитора-учасника не договірного зобов`язання. Тому основним критерієм, при включенні таких прав до складу спадщини, повинно бути встановлено чи є право нерозривно пов`язаним із особою кредитора. Додатковим аргументом включення права на відшкодування шкоди у не договірному зобов`язанні до складу спадщини вказує зміст частини першої статті 1231 ЦК України, у якій передбачено перехід у спадщину обов`язку відшкодувати майнову шкоду у не договірному зобов`язанні.
Право ОСОБА_2 на отримання від АТ «Райффайзен Банк Аваль» 8 788 грн. майнової шкоди, завданої крадіжкою належних позивачці грошей недобросовісними працівниками Банку, не є нерозривно пов`язаним із особою кредитора та може бути успадковано з огляду на вищенаведені положення ЦК України.    
            З огляду на вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що до спадкоємця (спадкоємців), які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 перейшли права вимоги виконання рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2017 року, яке змінено постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року про стягнення з АТ «Райффайзен банк «Аваль» - 8 788 грн. майнової шкоди.  
Проте не підлягає задоволенню заявлена у цьому провадженні позовна вимога ОСОБА_1 про стягнення із відповідача на користь позивача 8 788 грн. матеріальної шкоди, яка була присуджена ОСОБА_2 за життя, в порядку спадкування, оскільки позивачем обраний неналежний спосіб захисту порушеного права. При цьому, у випадку задоволення такої вимоги, вказане призведе до наявності двох набравших законної сили судових рішень про стягнення з одного відповідача (АТ «Райффайзен банк «Аваль») подвійної суми матеріальної шкоди, що не можна визнати обґрунтованим. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову. 
Правильним є і висновок районного суду про те, що ОСОБА_1 не позбавлений права заявляти про заміну стягувача ( ОСОБА_2 ) правонаступником в порядку ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 442 ЦПК України навіть за відсутності відкритого виконавчого провадження та вимагати виконання набравшого законної сили рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2017 року, яке змінено постановою Апеляційного суду Херсонської області від 22 березня 2018 року, про стягнення з АТ «Райффайзен банк «Аваль» - 8 788 грн. майнової шкоди.  
Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.
На підставі ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 серпня 2019 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складання повного судового рішення - 17 вересня 2021 року. 
 
Судді Київського апеляційного суду:                                           Б.Б. Левенець

                                                                                                           В.М. Ратнікова

                                                                                                           О.В. Борисова