ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2021 р. 	Справа № 520/3998/21	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. (ухвалене суддею Полях Н.А.) по справі № 520/3998/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                            ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив: визнати протиправними дії відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (правонаступника реорганізованих структурних юридичних одиниць Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова, Київського об`єднаного управління Пенсійною фонду України м. Харкова у складі Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області) про відмову позивачу за письмовими заявою від 28.08.2020 р. та заявою (зверненням) від 28.08.2020 р., повторною заявою (зверненням) від 10.10.2020 р., скаргою від 23.11.2020 року, повторною скаргою від 22.12.2020 р., клопотанням від 27.12.2020 року до повторної скарги від 22.12.2020 р., клопотанням від 03.03.2021 року до повторної скарги від 22.12.2020 року в перерахунку розміру призначеної пенсії за вислугою років по Закону України "Про прокуратуру" відповідно до довідки Прокуратури Донецької області від 18.03.2020 р. № 18-85-534; скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Управління пенсійного забезпечення Відділу перерахунків пенсій № 1 № 963270845249 від 01.12.2020 р. про відсутність порядку здійснення перерахунку пенсій та для цього підстав позивачу ОСОБА_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до: положень ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії позивачу); ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII від 14.10.2014 р. в редакції Закону України № 578-VII від 02.07.2015 р. (чинній в первинній редакції); постанови Другого Сенату Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-рп(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018(2413/18, 2807/19); постанови Верховного Суду від 14.09.2020 р. у справі № 560/2120/20(№Пз/9901/9/20) про перерахунок пенсій прокурорів відповідно до рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-р(ІІ)/2019; постанови Великої Палати Верховною Суду України 20.01.2021 р. по зразковій справі № 560/2120/20 стосовно залишення без змін рішення Касаційного адміністративною суду у складі Верховного Суд України від 14.09.2020 р. у справі №560/2120/20 (яка є остаточною і оскарженню не підлягає);    рішень суду за позовом позивача ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Київському районі міста Харкова, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які на даний час стосуються правонаступника - Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а саме: постанови Київського районною суду міста Харкова від 11.07.2016 р. по справі № 640/9800/16а від 21.06.2016 р.; постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.09.2016 р. по справі № 640/9800/16а від 21.06.2016 р.; ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2016 р. по справі № 640/9800/16а від 21.06.2016 р. (стосовно встановленого проценту при перерахунку пенсії позивачу) - на підставі: заяви позивача від 28.08.2020 р. та довідки Прокуратури Донецької області від 18.03.2020 р. № 18-85-534 (виданої відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. № 7-(ІІ) 2019 та Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України, щодо оплати праці працівників прокуратури" про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку призначеної пенсії за нормами на 06.09.2017 р.), вчинити відповідні дії: по перерахунку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України індивідуальний код НОМЕР_1 , зареєстроване фактичне проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з 13.12.2019 р. (з часу виникнення права на перерахунок пенсії) призначеної пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. №    1789-ХІІ (в редакції на час призначення пенсії та ст. 86 Закону України № 1697-VII від 14.10.2014 р. "Про прокуратуру" в редакції Закону України №578-VII від 02.07.2015 р. (чинній в первинній редакції) в розмірі 90% від суми 29984,82 грн. (в розрізі відповідних складових, до якої прирівняна посада позивача, у тому числі, посадовий оклад 5730 грн.; надбавка за класний чин – 2000 грн.; надбавка за вислугу років 30% - 1719 грн.; надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у розмірі (70%) 6614.30 грн; премія (60%) 9637,98 грн.; матеріальна допомога на оздоровлення(1/12) – 2141,77 грн.); без обмеження максимального розміру пенсії; по виплаті позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на номер карткового рахунку: НОМЕР_2 , відкритого у установі АТ "Ощадбанк": Філія Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ 10020/0450, МФО Банку: 351823,- код Банку в ЄДРПОУ: 09351600, - адреса банку: м.    Харків. Конституції майдан, 22, суми різниці коштів між фактично виплаченою пенсію та перерахованою (при черговому переказі на рахунок Позивача в установі банку суми пенсії разом з різницею коштів пенсії); по негайному виконанню рішення суду про стягнення перерахованої пенсії в межах суми за один місяць з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № рахунку відповідач не повідомив позивачу на звернення від 27.12.2020 р. на ВЕБ – портал Пенсійного фонду України з доповненням клопотання від 27.12.2020 р. за № ВЕБ-2001-Ф-С-20-076609 до наданої повторної скарги від 22.12.2020 р. на ВЕБ-портал Пенсійного фонду України за ВЕБ-20001-Ф-С-20-075356) на користь ОСОБА_1 на номер карткового рахунку: НОМЕР_2 відкритого у установі АТ "Ощадбанк": Філія Харківське обласне управління АТ "Ощадбанк" ТВБВ 10020/0450, МФО Банку: 351823,- код Банку в     ЄДРПОУ: 09351600,- адреса банку: м. Харків. Конституції майдан, 22); по наданню відповідачем суду та позивачу реквізитів відповідних номерів рахунків Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в установах Держбанку, інших кредитно-фінансових установах, Державної казначейської служби України, у т. ч. в Харківській області, та інші реквізити джерел фінансування Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за їх цільовим використанням, як у зв`язку з зміною його правового статусу та реорганізованих структурних підрозділів та з метою вирішення судом питання про стягнення судового збору з відповідача; по  наданню суду звіту про виконання постановленого рішення суду по адміністративній справі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. позов задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Управління пенсійного забезпечення Відділу перерахунків пенсій № 1 № 963270845249 від 01.12.2020 р. про відсутність порядку здійснення перерахунку пенсій та для цього підстав позивачу ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 13.12.2019 р. здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до ст. 50-1 "Про прокуратуру" №1789-ХІІ (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії), виходячи з розрахунку 90% відсотків від суми заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. в частині відмови в задоволенні позову та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України “Про прокуратуру", Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що позивач неодноразово звертався до посадових осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявами про перерахунок пенсії за вислугою років, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019 р. за № 7-р(ІІ)2019 р. та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р.  № 657 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури".
Відповідачем позивачу відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії. Відмова суб`єкта владних повноважень вмотивована тим, що позивачу виплачується пенсія відповідно до вимог Закону України №1697-VІІ, а положення ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 р. № 1789-ХІІ, з 15.07.2015 р. втратили чинність.
Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в частині задоволення позову, суд першої інстанції виходив з часткової необгрунтованості позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції частково не погоджується з висновками суд першої інстанції з наступних підстав.
Згідно із 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Порядок пенсійного забезпечення працівників прокуратури урегульованост. 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII, відповідно до частини 20 якої (в редакції Закону України від 28.12.2014 р. № 76-VIII) умови та порядок перерахунку, призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частина 20 статті 86 Закону № 1697-VІІ(в первинній редакції) мала такий текст: "Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія, працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Проте, 01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (в подальшому -Закон № 76-VIII), яким, зокрема, внесено такі зміни:
- частину 20 статті 86 Закону "Про прокуратуру" №1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015 р.) викладено у такій редакції: "20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи №3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 р. № 7-р(II)/2019 та вирішив таке:
- визнав таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. №1697-VII зі    змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України;
- положення частини 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII зі    змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України, закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Так, Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення №7-р(II)/2019:
- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII зі    змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина 20 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону №1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
При цьому, Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 р. у справі № 826/8546/18 звернув увагу, що Кабінет Міністрів України протягом тривалого часу ухиляється від прийняття рішення про встановлення порядку та умов перерахунку пенсій працівникам прокуратури, необхідність прийняття яких Законом № 1697-VІІ покладено саме на уряд.
Неприйняття Кабінетом Міністрів України нормативно-правового акта, який би визначав умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, не може бути підставою для відмови пенсіонеру у такому перерахунку, оскільки це порушує статтю 22 Конституції України.
Крім того, у рішенні від 13.12.2019 р. № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний суд України також зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.
Тобто, частина 20    статті 86 Закону України «Про прокуратуру», в первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Проте, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.
Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Таким чином,    Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 р. № 1697-VII з 13.12.2019 р.    не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Проте, підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Так, згідно довідки від 13.03.2020 р. № 18/157вих-20 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, наданої позивачем, визначено розміри заробітної плати, що враховуються для перерахунку пенсії.
Таким чином, доводи відповідача про відсутність, визначених Кабінетом Міністрів України умов і порядку перерахунку, призначених пенсій працівникам прокуратури суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими.
Крім того,  постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657    є чинною, а тому відсутні підстави для її незастосування. Таке рішення уряду є рішенням про «підвищення заробітної плати прокурорським працівникам».
Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 86 Закону № 1697-VII на підставі довідки Прокуратури Донецької області № 18-85-534 від 18.03.2020 р.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду, від 20.01.2021 р. у справі № 560/2120/20.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену в постанові від 20.01.2021 р. у зразковій справі № 560/2120/20 вважає, що позовні вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, є передчасними, адже ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на перерахунок пенсії, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури відповідно до    постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657. Питання щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і питання обмеження пенсії максимальним розміром є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на перерахунок.
Оскільки відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії з мотивів відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури, та спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача у цій справі до суду не існує.
Також, відповідач ще не приймав рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього    рішення    суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог у вказаній частині.
Вказаний висновок узгоджується із обов`язковим до застосування при вирішення даної справи рішення Верховного Суду від 14.09.2020 у зразковій справі № 560/2120/20, в якому Верховний Суд вказав, що вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).
Щодо вимог позивача про здійснення перерахунку його пенсії з 13.12.2019 р., суду апеляційної інстанції зазначає, що в період з 01.01.2015 р. до 13.12.2019 р. в Україні не було жодного    Закону    чи іншого нормативно-правового акту, що визначав би умови та порядок перерахунку пенсії за вислугу років, призначеної на підставі    Закону України «Про прокуратуру». Особи, яким пенсія цього виду була вже призначена, продовжували її отримувати в призначеному розмірі (сума виплати не була зменшена), а також мали право змінити вид пенсійного забезпечення (наприклад, звернутися про призначення їм пенсії за віком на підставі    Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV). Усталена практика Верховного Суду свідчить про безпідставність вимог заявників до органів ПФУ про перерахунок їм після 01.01.2015 р. пенсії на умовах та в порядку, що був визначений частиною 18    статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    (у редакції до 01.01.2015 р.) та редакції частини 20    статті 86 Закону № 1697-VII, яка фактично набрала чинності лише 13.12.2019 р.
Також безпідставними є вимоги позивача про перерахунок розміру пенсії на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ    (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії та визначала умовою перерахунку пенсії за вислугу років працівника прокуратури збільшення заробітної плати за посадою, з якої ця особа звільнялася на пенсію), оскільки зазначена норма ще з 01.01.2015 р. є нечинною, у зв`язку з чим суду необхідно керуватись чинним законодавством, зокрема    статтею 86 Закону № 1697-VII.
За результатами розгляду справи № 560/2120/20 як зразкової Верховний Суд дійшов наступних правових висновків:
«з 13.12.2019 р. особи, яким пенсії призначені відповідно до    Закону № 1789-ХІІ    або    Закону № 1697-VII    мають право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам (зокрема на підставі    постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 657); такі пенсії перераховуються з 13.12.2019 р.;
вимоги щодо відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та вимоги щодо здійснення перерахунку пенсій без обмеження їх граничного розміру, задоволенню не підлягають як передчасні (заявлені на майбутнє).
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.».
Суд апеляційної інстанції вважає, що зазначені вище висновки Верховного Суду у зразковій справі можуть бути повністю застосовані для вирішення справи, що розглядається, яка є типовою, з огляду на ознаки типовості, визначені у цій постанові.
Згідно із п. п. 21, 22    Кодексу адміністративного судочинства України,    типові адміністративні справи    адміністративні справи, відповідачем у яких є один і той самий суб`єкт владних повноважень (його відокремлені структурні підрозділи), спір у яких виник з аналогічних підстав, у відносинах, що регулюються одними нормами права, та у яких позивачами заявлено аналогічні вимоги; зразкова адміністративна справа - типова адміністративна справа, прийнята до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення;
Справа, що розглядається, відповідає ознаками типової справи, визначеним в постанові Верховного Суду у зразковій справі № 560/2120/20, оскільки позивач є особою, яка отримує пенсію, призначену відповідно до    Закону № 1789-ХІІ; відповідачем територіальний орган ПФУ; предмет спору вимога зобов`язати відповідача перерахувати пенсію, відповідно до    ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ; звернення позивача до територіального органу ПФУ за перерахунком пенсії відбулося після 13.12.2019 р.
Відповідно до ч. 3    ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України,    при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, оскільки рішення відповідача про відмову у перерахунку пенсії позивачу є протиправним, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити такий перерахунок з 13.12.2019 р.
Одночасно суд апеляційної інстанції вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог про встановлення відсотку заробітної плати, з якого відбувається перерахунок пенсії, та про здійснення перерахунку пенсії без обмеження її граничного розміру, оскільки ці вимоги передчасні (заявлені на майбутнє).
Із врахуванням вищевикладеного та вимог ст. ст. 315, 317 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Управління пенсійного забезпечення Відділу перерахунків пенсій № 1 № 963270845249 від 01.12.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 13.12.2019 р. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до    ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII    на підставі довідки Прокуратури Донецької області від 18.03.2020 р. № 18-85-5374 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії; в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справіv. Finland   від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі   Ruiz Torija v. Spain   від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України та часткового задоволення позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 50%, а саме в сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень) грн.
Керуючись ст.ст.    291,    308,    310,    315,    317,    325,    328 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.05.2021 р. по справі № 520/3998/21 скасувати.
Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області Управління пенсійного забезпечення Відділу перерахунків пенсій № 1 № 963270845249 від 01.12.2020 р. про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 13.12.2019 р. здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до    ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII    на підставі довідки Прокуратури Донецької області від 18.03.2020 р. № 18-85-5374 з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (код ЄДРПОУ 14099344, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., Харків, Харківська область, 61000) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) суму судового збору у розмірі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень).
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич