ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7200/21 Справа № 214/6973/17 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хомініч С. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/6973/17
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді – Зубакової В.П., 
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,
сторони:
позивачка – ОСОБА_1 , 
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу відповідача  ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович, на рішення Саксаганського  районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021  року, яке ухвалене суддею Хомініч С.В.  у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 24 травня 2021 року -,
ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.
В обґрунтування позову зазначила, що з 12.08.2016 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. 
Посилаючись на те, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання сина, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього малолітнього сина в розмірі 3 000 тисяч гривень, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дитини.
29.05.2018 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.04.2021 року заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина –  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.11.2017 року.
Допущено рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 640 гривень 00 копійок в дохід держави.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов В.І., просить рішення суду змінити в частині розміру аліментів, а саме стягувати 1200,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 29.11.2017 року, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення судом норм процесуального та матеріального права. 
Вказує на те, що при ухваленні рішення суд не врахував реальний матеріальний стан відповідача, його можливість сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві. 
Посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи представника відповідача про перебування ОСОБА_2 у ДП «Криворізька виправна колонія № 80», за підстави відсутністю вироку.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, ОСОБА_1 , зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення, як необґрунтовану.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 12.08.2016 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Саксаганським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №349 (а.с. 6).
Сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  у свідоцтві  про народження якого батьком зазначений   відповідач  ОСОБА_2 (а.с. 7).
Сторонами не оспорюється, що малолітній ОСОБА_3 мешкає разом з матір`ю  ОСОБА_1 без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . 
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та стягуючи на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн. але не менше, ніж 50% від щомісячного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції керувався ст.ст. 180, 182 СК України та виходив з принципу рівності участі батьків у матеріальних витратах щодо дитини, з обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини, визнання позову відповідачем та сплаті аліментів у розмірі 1200,00 грн., відсутності у відповідача аліментних зобов`язань, 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та визначеним розміром аліментів з наступних підстав.
Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від   20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 1 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів та визначаючи його в розмірі 2000 тисяч гривень 00 копійок, суд першої інстанції врахував всі вищепередбачені обставини, зокрема матеріальне становище відповідача, його заробіток на час ухвалення заочного рішення по справі, відсутність офіційних доказів про доходи, як відповідача так і позивача на момент розгляду справи, та те, що відповідач є здоровою та працездатною людиною, інших аліментних зобов`язань не має, дійшов обґрунтованого висновку, що саме розмір аліментів у 2000,00 грн., відповідатиме встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини, принципу рівності прав дітей та буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що його матеріальний стан дозволяє йому сплачувати аліменти саме у розмірі 1200 тисяч гривень, колегія суддів не бере до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про будь-яку матеріальну допомогу синові з його боку та сприймаються, як не бажання відповідача матеріально утримувати свого малолітнього сина. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідає встановленому ст. 2 Конвенції ООН про права дитини принципу рівності прав дітей, враховуючи пріоритет як найкращих інтересів дитини, її право на належний рівень життя, те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи представника відповідача про перебування ОСОБА_2 у ДП «Криворізька виправна колонія № 80», за підстави відсутністю вироку, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на наступне.
Колегією суддів встановлено, що матеріали справи не містять письмових доказів щодо наявності вироку, який вступив в закону силу відносно відповідача.
Крім того, колегія суддів наголошує, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг. Засуджені до позбавлення волі, які мають заборгованість за виконавчими документами, зобов`язані працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії, до погашення такої заборгованості (ст. 118 Кримінально-виконавчого Кодексу України).
Праця осіб, засуджених до позбавлення волі, оплачується відповідно до її кількості і якості. Форми і системи оплати праці, норми праці та розцінки встановлюються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України. У виправних колоніях на особовий рахунок засуджених, які залучаються до суспільно корисної оплачуваної праці, зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як п`ятдесят відсотків нарахованого їм місячного заробітку. Засудженим, які мають заборгованість за виконавчими документами, незалежно від усіх відрахувань, належить виплачувати не менш як двадцять п`ять відсотків загальної суми заробітку (ст. 120 Кримінально-виконавчого кодексу України).
З огляду на зазначене, колегія суддів наголошує, що особи, які засуджені до позбавлення волі за вироком суду, не звільняються від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини та не є доказом та підставою неможливістю сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом.
Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України,   оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційної скарги відсутні, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Чепурнов Віталій Іванович, - залишити без задоволення.
Рішення Саксаганського  районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24 травня 2021  року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 15 вересня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: