Справа № 161/5684/21 	Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В. 	
Провадження № 22-ц/802/875/21  Категорія: 84 	  Доповідач: Матвійчук  Л. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
12 серпня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
з участю секретаря судового засідання – Губарик К. А., 
представника боржника – ОСОБА_1 ,
представника ДВС – Ганя А. Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за апеляційною скаргою Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року,   

                                        В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною скаргою, обґрунтовуючи вимоги тим, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Януш Н. В. від 30 листопада 2017 року виконавчий лист № 161/8676/15-ц від 15 грудня 2016 року, по якому вона є боржником, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2020 року судом було задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано скасувати арешти, накладені на її майно в межах виконавчих проваджень № 50754789 та № 53459085.
Вказувала, що в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про те, що вона є боржником по виконавчому провадженні № 53459085, яке було закінчене 30 листопада 2017 року і по якому на підставі вказаної ухвали суду припинено чинність всіх обтяжень.
Вважає, що інформація в Єдиному реєстрі боржників не відповідає дійсності, чим порушує її законні права та інтереси і унеможливлює розпорядження належним їй майном.
Ураховуючи наведене, ОСОБА_2 просила суд визнати протиправною бездіяльність Другого відділу ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) щодо не виключення запису з Єдиного реєстру боржників про те, що вона є боржником по виконавчому провадженню № 53459085, зобов`язати вчинити дії щодо виключення запису з Єдиного реєстру боржників про те, що вона є боржником по виконавчому провадженню № 53459085.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року скаргу ОСОБА_2 задоволено.
Визнано неправомірною бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) щодо не виключення запису з Єдиного реєстру боржників про те, що ОСОБА_2 є боржником по виконавчому провадженню №53459085.
Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) виключити запис з Єдиного реєстру боржників про те, що ОСОБА_2 є боржником по виконавчому провадженню № 53459085.
В апеляційній скарзі Другий відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки судом не було враховано тієї обставини, що нормами Закону України «Про виконавче провадження», а також Положенням про автоматизовану систему виконавчого провадження, не передбачено виключення з Єдиного реєстру боржників відомостей про боржника з підстав повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Тому вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив скаргу ОСОБА_2 .
Відзиву на апеляційну скаргу боржник не подавала.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши пояснення представника боржника та представника ДВС, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні скарги, виходячи з таких мотивів.
Постановляючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції виходив з того, що наявність в Єдиному реєстрі боржників запису щодо ОСОБА_2 порушує її права як власника майна, а тому вважав, що невжиття заходів Другим відділом ДВС у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів) щодо виключення з Єдиного реєстру боржників запису про ОСОБА_2 щодо якої відсутні відкриті виконавчі провадження, є неправомірним та таким, що порушує її права.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року у цивільній справі № 161/8676/15-ц з ОСОБА_2 солідарно cтягнуто заборгованість за кредитним договором та договором поруки у розмірі: 105 752, 51 доларів США за основним зобов`язанням (тіло кредиту та проценти); 198 190 грн 20 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та судові витрати у розмірі 3 654 грн.
На виконання рішення суду 15 грудня 2016 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист № 161/8676/15-ц про стягнення вказаної заборгованості з ОСОБА_2 .
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Берегович О. Л. від 22 лютого 2017 року за вказаним виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 53459085.
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Берегович О. Л. від 22 лютого 2017 року накладено арешт на майно ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження № 53459085, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень було вчинено публічне обтяження № 19146326 від 22 лютого 2017 року.
Постановою старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Януш Н. В. від 30 листопада 2017 року виконавчий лист № 161/8676/15-ц від 15 грудня 2016 року повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення.
Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 13 листопада 2020 року в справі № 161/11740/20 було задоволено скаргу ОСОБА_2 та зобов`язано скасувати арешт накладений в межах виконавчого провадження № 53459085.
Станом на дату звернення ОСОБА_2 з заявою до суду, в Єдиному реєстрі боржників міститься запис про те, що вона є боржником по виконавчому провадженню № 53459085.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно із ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Частинами 1, 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.
Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.
Відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 цього Закону або постанови, передбаченої ч. 4 ст. 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.
Аналогічні положення містяться також у п. 6 розділу Х Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження.
Як встановлено апеляційним судом та слідує з матеріалів справи, постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Луцьк Головного територіального управління юстиції у Волинській області Януш Н. В. від 30 листопада 2017 року виконавчий лист №161/8676/15-ц від 15 грудня 2016 року, по якому ОСОБА_2 є боржником, повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у зв`язку відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Однак, вказана підстава повернення виконавчого документа відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути підставою для виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників. 
Наведених положень Закону України «Про виконавче провадження» суд першої інстанції не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення скарги ОСОБА_2 .
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу суду з підстав, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволення скарги ОСОБА_2 відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на те, що апеляційним судом у даній справі ухвалюється нове судове рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_2 , тому з неї на користь Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) підлягають до стягнення понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2 270 грн.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 
                                    У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) задовольнити.
Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 квітня 2021 року у цій справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Другого відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: