ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

17 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 322/1074/20(2-а/322/24/20)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,        
розгялунвши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року у справі №322/1074/20(2-а/322/24/20) за позовом   ОСОБА_1  до  Начальника сектору реагування патрульної поліці №4 Новомиколаївського  відділення поліції Пологівського відділу Головне управління Національної поліції  в Запорізькій області Коробова Максима Анатолійовича,   третя особа- Головне управління Національної поліції в Запорізькій області  про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника СРПП № 4 Новомиколаївського відділення поліції Пологівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області капітана поліції Коробова М.А., третя особа Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив:
- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №414966 від 1 листопада 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 гривень;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ;
Рішенням Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року позов задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 414966 від 1 листопада 2020 року, в частині визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. В решті постанову залишити без змін. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції  в частині відмови в задоволені позовних вимог та прийняти та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в цій частині.
Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, 01.11.2020 року начальником СРПП №4 Новомиколаївського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області капітаном поліції Коробовим М.А. винесено постанову серії БАБ № 414966, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення  по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст. 126 та ч.6 ст. 121 КУпАП.
Згідно постанови, водій керуючи ТЗ  PEUGEOT BOXER, номерні знаки невстановленого зразка (накреслені на картоні) на вул. Стадіонній в районі стадіону ім. Андрєєва в смт. Новомиколаївка Запорізької області не мав при собі реєстраційних документів на транспортний засіб, при цьому було встановлено номерні знаки невстановленого зразку, чим порушив п.2.1 (а) і п.30.1 ПДР України.
Відмовляючи в задоволені позову в частині оскарження позивачем постанови щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, суд першої інстанції зазначив, що факт відсутності у позивача будь-яких документів на транспортний засіб (реєстраційних, про розмитнення автомобіля тощо) під час його зупинки поліцейським, не заперечуються самим позивачем, а тому оскаржувана постанова в цій частині є правомірною.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Приписами ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Крім того, приписами ч.1 ст.78 КАС України визначено, що обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача . У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до п.2 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту — технічний талон).
Приписами ч. 1 ст.126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").
Відповідно до п.7 постанови КМУ від 7 вересня 1998 р. №1388 із змінами «Про затвердження порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі постанова КМУ від 07.09.1998) власник транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представник (далі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).
Види документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, визначені у п.8 згаданої постанови.
З аналізу вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що при відсутності реєстраційного документа на транспортний засіб ОСОБА_1 зобов`язаний був мати при собі документи, що підтверджують правомірність придбання і розмитнення транспортного засобу.
Водночас позивачем не доведено та в матеріалах справи відсутні докази того, що на час його зупинки працівниками поліції, у позивача були відстутні вищевказані документи на транспортний засіб. Крім того, факт відсутності документів також не заперечується самим позивачем, що з урахуванням приписів ст. 78 КАС України не потребує доказуванню.
Доводи апелянта стосовного того, що відповідачем у оскаржувані постанові від 01.11.2020 року допущено описку у зазначенні по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, колегія суддів вважає неспроможними з огляду на те, що наведена обставина не спростовує вчиненого позивачем правопорушення, крім того фактичні обставини, за наявності яких останнього притягнуто до відповідальності, також підтверджуються позивачем.
Крім того, колегія суддів критично розцінює доводи позивача стосовно того, що відповідачем порушено приписи інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, зокрема в частині зазначення в постанові посади та назви органу поліції, в якому працює відповідач, з огляду на те, що наведена обставина також не спростовує факту інкримінованого позивачу правопорушення.
Водночас, колегія суддів погоджується з доводами позивача стосовного того, що в резолютивній частині рішення судом першої інстанції не вирішено питання про частину позовних вимог, в задоволені якої судом відмовлено, а тому наведене з урахуванням приписів ч.4 ст. 317 КАС України є підставою для зміни та доповнення резолютивної частини рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року абзацем  наступного змісту, а саме зазначити, що у задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 286, 311, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Змінити резолютивну частину рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року у справі №322/1074/20(2-а/322/24/20), доповнивши її абзацем наступного змісту – «В задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити».
В решті рішення Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 01 грудня 2020 року у справі №322/1074/20(2-а/322/24/20) залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко