Справа № 201/9576/19                                                    Головуючий 1 інстанція- Плахотнюк К.Г.
Провадження № 22-ц/824/7350/2021                   Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.

 
П О С Т А Н О В А

іменем     України
 
01 липня 2021 року                                                                           м.Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2021 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» про стягнення завданої майнової шкоди та штрафу,-
в с т а н о в и в:
 
У серпні 2019 року  ОСОБА_1 звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 24 липня 2019 року він через відділення № 13 ТОВ «Нова Пошта» (вул.Гагаріна 43 м.Дніпро), здійснив відправлення посилки до відділення № 8 ТОВ «Нова Пошта» у м.Черкаси для ОСОБА_2 . Відправлення включало ноутбук і годинник APPLE, займало одне багажне місце заявленою вагою 5 кг, оголошеною вартістю 45500 грн., про що йому видано експрес-накладну № 59000437028056. 
Вказував, що отримувач відмовилася від отримання посилки, яка була повернута до м.Дніпра. 28 липня 2019 року о 12-45 год. йому надійшло sms-повідомлення, що він може отримати посилку, але з іншим номером експрес-накладної № 59000437510474, однак об 13-20 год. цього ж дня йому надійшло sms-повідомлення про нібито отримання ним посилки, яку він не отримував. Невідкладно зателефонувавши на гарячу лінію ТОВ «Нова пошта» та повідомивши про ситуацію, що склалася, його повідомили, що посилку за експрес-накладною № 59000437028056 дійсно видали за іншою експрес-накладною, а саме за № 59000437510474, а камери спостереження за відсутності керівника відділення не можуть бути переглянуті. Приблизно через тиждень йому вдалося за участю працівників відповідача переглянути записи відеоспостереження на яких видно, що його посилку отримав інший чоловік, пред`явивши папірець формату А5. На його питання про зміну номеру експрес-накладної повідомили, що чоловік, який отримав його посилку, за декілька днів до всіх подій, прийшов до відділення № 13 ТОВ «Нова пошта» та замовив повернення посилки з м.Черкаси, пред`явивши документ на його ім`я, який саме не повідомили. 08 серпня 2019 року він отримав від відповідача письмову відповідь на претензію, в якій відповідач повідомив його про відсутність порушень та протиправних дій з боку співробітників ТОВ «Нова Пошта» та відсутність підстав для задоволення його претензії про повернення оголошеної вартості товару. У нього є підозра щодо шахрайських дій працівників відповідача, які без нього видали посилку під іншим номером, іншій особі, за документом, який назвати не можуть. 
                                                                        -  2  -
Вважає, що відповідач порушив умови Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень, розміщеного на офіційному сайті https://novaposhta.ua, внаслідоч чого його відправлення було втрачене, у зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі 45500 грн. та передбачений Публічним договором штраф у розмірі 11024 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Нова пошта» на користь ОСОБА_1  майнову шкоду у розмірі 45500 грн. В решті позову відмовлено, вирішено питання про судові витрати.
Не погоджуючись частково із рішенням, позивач ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні штрафу 11024 грн. і ухвалити нове, яким його вимоги в цій частині задоволити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду щодо застосування штрафу при врегулюванні спору у досудовому порядку.
Відповідач ТОВ «Нова Пошта» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись необ`єктивність і необгрунтованість рішення, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Скарга мотивована неврахуванням судом того факту, що після повернення вантажу до м.Дніпра, одержувач ОСОБА_1 у відділенні № 13 Нової Пошти близько 13-08 години повідомив номер експрес-накладної та пред`явив документ на посвідчення особи, а тому працівник відділення з огляду на належні дії одержувача видав йому вантаж. При цьому жодних порушень Умов надання послуг ТОВ «Нова Пошта» допущено не було, а іншого правового механізму додаткової перевірки особи і її встановлення чинне законодавство не передбачає, достатньо надати документ, що підтверджує особу. Таке підтверджується постановами Київського апеляційного суду у справах № 752/14414/19, № 752/7003/19, № 752/1815/18 та № 752/8437/19. Судом не було встановлено факту втрати відправлення з вини відповідача. Окрім того, згідно п.7.2.13 Публічного договору  експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення, вартість якого була зазначна відправником самостійно. Суд не врахував відсутність відомостей про виробника чи модель товару, його кількість, які б дали змогу ідентифікувати товар, і як наслідок на відсутність доказів реальної вартості відправлення 45500 грн., зважаючи на опис вантажу, та його недоведеність цих обставин позивачем, що виключає майнову відповідальність відповідача.
Сторони правом на подання відзивів на апеляційні скарги не скористалися.Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційних скарг з додатками 23 квітня 2021 року направленізгідно ч.6 ст.128 ЦПК України на офіційну електронні адреси сторін, які вказані ними у скаргах, що стверджується повідомленням про їх доставлення. 
Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки в даній справі ціна позову становить 56524,65 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.
                                                            -  3  -
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ТОВ «Нова Пошта» підлягає до часткового задоволення з таких підстав. 
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 липня 2019 року між ОСОБА_1 і ТОВ «Нова Пошта» (відділення № 13 м.Дніпро)було укладено договір про надання послуг з перевезення відправлення, що стверджується виданою експрес-накладною № 59000437028056. 
За умовами договору перевізник ТОВ «Нова Пошта» зобов`язався здійснити перевезення до відділення № 8 ТОВ «Нова Пошта» у м.Черкаси для ОСОБА_2 посилки заявленою вагою 5 кг, вміст: годинник AppleWatch (S/N-НОМЕР_1) та ноутбук MakBook Pro (S/N F), 1 багажне місце, оголошеною вартістю 45500 грн.
Також судом встановлено що отримувач ОСОБА_2 відмовилася від отримання посилки, яка була повернута до м.Дніпра, про що 28 липня 2019 року о 12-45 год. позивачу надійшло sms-повідомлення, що він може отримати посилку. Проте цього ж дня об 13-20 год. позивачу надійшло sms-повідомлення про отримання ним вказаної посилки, за іншим номером експрес-накладної, а саме № 59000437510474.
Окрім того, судом встановлено, що післяповернення до м.Дніпра відправлення не було видане ОСОБА_1 , а видане іншій особі, правомірність такої видачі відповідачем не доведена.
Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач як перевізник несе відповідальність за забезпечення схоронності вантажу, в тому числі при видачі його відправнику (отримувачу). Проте після повернення до м.Дніпра вантаж не був виданий його відправнику ОСОБА_1 з вини відповідача, оскільки останнім не надано суду належних доказів щодо відсутності в його діях порушень, а саме правомірності видачі вантажу іншій особі.
Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.
Перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення (ч.1  ст.908 ЦК України).
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч.2 ст.908 ЦК України). 
Відповідно до ч.1 ст.909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона
                                                                        -  4  -
(перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. 
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної, коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами або статутами (ч.3 ст.909 ЦК України).
Згідно ч.2 ст.924 ЦК України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.
За змістом зазначених норм закону у правовідносинах, які грунтуються на договорі перевезення, діє презумпція вини перевізника за втрату прийнятого до перевезення вантажу. Тобто, обов`язок доказування наявності збитків та їх розміру покладається на відправника (отримувача), а відсутність вини у втраті прийнятого до перевезення вантажу повинен довести перевізник.
Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини перевізника у втраті вантажу.
Відносини щодо надання послуг перевезення ТОВ «Нова Пошта» врегульовано Публічним договором (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправленьта Умовами надання послуг, розміщеними на офіційному сайті відповідача https://novaposhta.ua.
Згідно п.1.1 Публічного договору - це правочин, що регулює відносини між Експедитором та Замовниками щодо надання послуг з організації перевезення відправлень на умовах, встановлених Експедитором.
Моментом укладення Договору є момент передачі Замовником Експедитору відправлення (п.1.2. Публічного договору).
Прийняття Експедитором відправлення для надання послуг, визначених Договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про Відправника, інформація про Одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, вартість послуг Експедитора. (п.3.3. Публічного договору).
Одержання відправлення врегульовано Умовами надання послуг, зокрема для одержання відправлення у відділеннінеобхідно надати представнику ТОВ «Нова пошта» номер експрес-накладної (обов`язкова умова для випадків, передбачених п.11.4, п.11.5 цих Умов) або номер мобільного телефону, на який надійшло СМС-повідомлення про прибуття відправлення (п.11.1 Умов).
Для отримання відправлення з оголошеною вартістю 15000 грн. і більше Одержувач повинен надати документ, що посвідчує особу, відповідно до переліку, зазначеного в п.п.11.2.1-11.2.11 і назвати СМС-код, який був надісланий на номер телефону, що зазначений в експрес-накладній в блоці «одержувач» (п.11.5 Умов).
Ураховуючи, що у спірних правовідносинах, які грунтуються на договорі перевезення, діє презумпція вини перевізника за втрату прийнятого до перевезення вантажу, а також беручи до уваги, що відповідач відсутність своєї вини, що є його процесуальним обов`язком згідно з вимогами ст.ст.12, 81 ЦПК України і ст.924 ЦК України, не довів, доказів, які б підтверджували це не подав, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідальність за втрату відправлення має нести саме відповідач.
Водночас, висновки суду про стягнення на користь позивача відшкодування у розмірі оголошеної вартості відправлення, не грунтуються на вимогах закону і матеріалах справи.
                                                            -  5  -
Згідно ст.22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст.22 ЦК України.
Встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини за договором перевезення вантажу.
Згідно п.4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.
Згідно ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч.1). Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором (ч.2). Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення (ч.3).
Аналогічні положення містить ч.2 ст.924 ЦК України, згідно якої перевізник відповідає за втрату прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактичної шкоди.
Отже, за змістом наведених норм, у випадку втрати багажу закон покладає на перевізника відповідальність у розмірі реального збитку, під яким розуміється фактична вартість втраченого багажуз урахуванням ринкових цін.
Такі ж положення містить Публічний договір (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта», який обмежує відповідальність перевізника фактичною вартістю відправлення. Так п.7.2.2. Публічного договору у разі повної втрати або повного пошкодження відправлення з вини Експедитора, останній повертає Замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену Замовником згідно з відповідною експрес-накладною.
При цьому доведення розміру завданих порушенням зобов`язання збитків закон покладає на кредитора (ч.2 ст.623 ЦК України).
Стягуючина користь позивача відшкодування у розмірі оголошеної вартості відправлення у сумі 45500 грн., суд не врахував наведених вище положень закону та Публічного договору (публічна оферта) і помилково ототожнив оголошену вартість відправлення із розміром реальних (фактичних) збитків, право на відшкодування яких має позивач у зв`язку із втратою багажу. 
Суд не звернув уваги на те, що позивачем не надано до суду жодного доказу про вартість речей, які він вклав до відправлення, а саме: годинника Apple Watch (S/N-НОМЕР_1) та ноутбука MakBook Pro (S/N F), що у свою чергу свідчить про недоведеність вимог.
Зокрема позивачем не надано до суду першої інстанції розрахункових документів (чеків, квитанцій, накладних тощо) щодо купівлі втрачених речей чи їх вартості, як і не надано висновків спеціаліста (експерта) щодо вартості годинника і ноутбука, тощо. 
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового
                                                                        -  6  -
рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення збитків не відповідає матеріалам справи і вимогам закону і підлягає скасуванню.
Вирішуючи спір в межах заявлених вимог, колегія суддів вважає, що позов не підлягає до задоволення, оскільки всупереч вимогам закону (ст.22, ст.623, 924 ЦК України) та умовам Публічного договору (публічна оферта) про надання послуг з організації перевезення відправлень ТОВ «Нова Пошта» позивач не надав суду доказів про розмір завданих йому збитків, а саме реальну (фактичну) вартість втраченого майна.
Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні штрафу колегія суддів залишає без змін.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 щодо хибності висновків суду про відсутність підстав для стягнення з відповідача штрафу, передбаченого п.7.2.4 Публічного договору, необгрунтовані.
Відповідно до вказаного пункту у разі виплати Експедитором у досудовому порядку за результатами розгляду претензії відшкодування, що сплачується у зв`язку з втратою або пошкодженням відправлення на користь Замовника - фізичної особи, Експедитор додатково сплачує Замовнику штраф в розмірі 24,23% від суми відшкодування.
За змістом даної норми обов`язковою умовою сплати відповідачем штрафу є вирішення і задоволення претензії саме у позасудовому порядку. Зміст даного пункту є очевидним, оскільки ТОВ «Нова Пошта» намагається стимулювати врегулювання спорів у позасудовому порядку.
Отже, висновки суду першої інстанції щодо підстав відмови у позові в цій частині вірні.
Доводи апеляційної скарги ТОВ «Нова Пошта» про те, що судом не було встановлено факту втрати відправлення з вини відповідача, оскільки після повернення вантажу до м.Дніпра, одержувач ОСОБА_1 у відділенні № 13 Нової Пошти близько 13-08 години повідомив номер експрес-накладної та пред`явив документ на посвідчення особи, а тому працівник відділення видав йому вантаж, колегія суддів відхиляє як необгрунтовані.
Як вище вказувалося у спірних правовідносинах, які грунтуються на договорі перевезення, діє презумпція вини перевізника за втрату прийнятого до перевезення вантажу. Тобто, перевізник згідно закону (ч.2 ст.924 ЦК України) є винуватим у втраті вантажу, допоки не спростує відсутність своєї вини.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року у справі № 6-2086цс15 за участю ТОВ «Нова Пошта», де, скасовуючи судові рішення по справі і направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, Верховний Суд України зазначив, що ст.924 ЦК України передбачає принцип винності в разі відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування й ушкодження вантажу, який є загальним для всіх видів транспорту. Перевізник несе відповідальність за нестачу, втрату, псування й ушкодження вантажу лише у випадках, коли він винен у несхоронності вантажу. При цьому обов`язок доведення своєї невинуватості лежить на ньому.
Заперечуючи проти позову, відповідач всупереч вимогам ст.ст.12, 81 ЦПК України не надав суду доказів на спростування своєї вини. Зокрема, відповідач не надав записів з відеокамер у відділенні № 13 (вул.Гагаріна 43 у м.Дніпро), які б підтверджували, що
                                                                        -  7  -
відправлення отримане позивачем, як і не надав доказів про те, який саме документ із зазначених у п.п.11.2.1-11.2.11 Умов було подано особою, яка отримала відправлення, не повідомив про причини неможливості подання копії.
Відхиляючи дані доводи колегія суддів враховує, що діюче процесуальне законодавство надає стороні широке коло можливостей для надання доказів чи спростування доказів, наданих іншою стороною.
Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Це ж стосується посилань відповідача у скарзі на те, що жодних порушень Умов надання послуг праівником ТОВ «Нова Пошта» допущено не було, а іншого правового механізму додаткової перевірки особи і її встановлення чинне законодавство не передбачає, які є необгрунтованими з викладених вище підстав.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на судову практику, зокрема постанови Київського апеляційного суду у справах № 752/14414/19, № 752/7003/19, № 752/1815/18 та № 752/8437/19, де суд відмовив у задоволенні вимог до ТОВ «Нова Пошта» про стягнення збитків, колегія суддів відхиляє, як такі, що не грунтуються на приписах процесуального закону.
Зокрема згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права  до спірних правовідноси, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. Положень про врахування висновків, викладених у рішеннях судів першої чи апеляційної інстанції, процесуальне законодавство не містить.
Решта доводів апеляційної скарги відповідача враховані судом при скасуванні і ухваленні нового рішення.
Даючи оцінку доводам учасників, викладеним у апеляційних скаргах, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування є достатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.
Відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, у зв`язку із відмовою у позові у відношенні позивача, який звільнений від сплати судового збору, суд покладає на державу витрати відповідача по оплаті судового збору за подачу апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог.
Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.259, 374, 376, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -
                                                
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
                                                            -  8  -
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» задоволити частково.
Рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2021 року в частині задоволення вимог та стягнення 45500 гривень скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у позові в цій частині.
В решті рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 09 лютого 2021 року залишити без змін.
Сплачений Товариством з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 900 гривень компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий 

Судді: