Номер провадження: 33/813/925/21
Номер справи місцевого суду: 947/14343/21 
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О. 
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        06.08.2021 року                                                                 м. Одеса
       
       Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Дубрянської Н.О.,
особи, яка з`явилася до судового засідання:
-захисника ОСОБА_1 адвоката Рудько К.А., 
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Рудько Кирила Анатолійовича на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України. Накладено на ОСОБА_1 штраф в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 454 гривні.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 адвокат Рудько К.А. подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року та прийняти нову постанову, якою провадження по справі відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Оскаржуючи постанову суду першої інстанції з підстав її необґрунтованості, захисник вказує, що така постанова підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо винних дій ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, всупереч ст. 245 КУпАП, не сприяв своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи, не надав належної оцінки доказам у справі, залишив поза увагою, що викладена у протоколі про адміністративне правопорушення фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення: співробітник поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 273820 не зазначає, який саме склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, вбачається в діях ОСОБА_1 , не роз`яснив останньому суті адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Також співробітник поліції при складанні матеріалів про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 порушив порядок огляду на стан алкогольного сп`яніння, що чітко визначений законодавством, проте судом при розгляді справи це не враховано. 
Апелянт посилається на відеозаписи, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, та вказує, що співробітник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці, на що водій відповів відмовою, будь-якої відмови щодо проходження огляду в медичному закладі від ОСОБА_1 не поступало та співробітниками поліції не було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі. В оскаржуваній постанові суду зазначено, що ОСОБА_1 визнав, що він вживав пиво, на що апелянт зазначає, що як видно з відеозапису, поліцейський запитав про вживання чого-небудь ОСОБА_1 за останні 48 годин, а в який саме проміжок часу він вживав пиво співробітниками поліції не встановлено. Також, в порушення ст. 268 КУпАП з даного відеозапису не вбачається, що патрульними поліцейськими роз`яснялися права особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, та наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім того, на відеозаписі неможливо ідентифікувати присутність або відсутність свідків, які мали б бути присутніми під час фіксації відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння. Апелянт також вказує, що наявність свідків не відображена і в протоколі про адміністративне правопорушення та суду не надані будь-які письмові пояснення свідків. На думку апелянта, вищевказаний відеозапис, виготовлений з порушенням п. 3.5 розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції НПУ № 100 від 03.02.2016 року, яким передбачено, що після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно. На компакт-диску, наданому в якості додатку до протоколу про адміністративне правопорушення, містяться два файли відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який складав прокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту яких вбачається, що відеозапис переривався на 41 хвилину. Також на диску містяться інші відеозаписи, які очевидно зроблені іншими співробітниками поліції, однак, номери нагрудних камер інших співробітників поліції в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені та інших документів, якими можливо було б встановити походження цих відеозаписів суду не надано. 
Апелянт наголошує, що в діях співробітників поліції вбачається провокація того, щоб ОСОБА_1 належним чином не пройшов огляд на стан сп`яніння, що виражається в не роз`ясненні особі процедури проведення огляду на стан сп`яніння, не роз`ясненні йому його прав, передбачених ст. 268 КУпАП, не наданні копії протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, не роз`ясненні того, що за відмову від проходження огляду теж може наступати адміністративна відповідальність. Суд першої інстанції при розгляді справи залишив поза увагою те, що співробітники поліції не надали ОСОБА_1 направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, чим порушено п. 7-8 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 року. Співробітниками поліції взагалі не надано доказів скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Як вказує апелянт, судом першої інстанції під час розгляду справи не враховано, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 не був присутній. Копія протоколу не була йому вручена, на відео не зафіксовано, коли саме складався протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а про те що відносно нього слухається справа про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він дізнався в інформаційному центрі Київського районного суду м. Одеси, коли намагався дізнатися дату та час слухання справи про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. ОСОБА_1 свою вину в скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не визнає, він знаходився в тверезому стані, однак після ДТП перебував в шоковому стані у зв`язку з тим, що вдарився головою об кермо внаслідок ДТП. В скоєнні ДТП 23.04.2021 року ОСОБА_1 повністю свою вину визнав та справа вже розглянута Київським районним судом м. Одеси 26.05.2021 року (справа № 947/14444/21). 
Суд першої інстанції не взяв до уваги характеристику особи ОСОБА_1 , що він є фізичною особою-підприємцем, надає послуги в сфері доставки товарів та перевезення вантажів, керування транспортним засобом є його професіональною справою, якою він заробляє на життя та утримує свою родину, має на утриманні неповнолітню дитину.
За таких обставин захисник апелянта наполягає на скасуванні постанови суду першої інстанції із закриттям провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
Дослідивши уважно матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, заслухавши захисника ОСОБА_1 адвоката Рудько К.А., який з`явився до судового засідання, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно до вимог ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до положень КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч.1 ст.130 КУпАП необхідно з`ясувати, чи дійсно особа знаходилася в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом та чи дійсно саме та особа, відносно якої складено протокол, а не інша, керувала транспортним засобом, чи є відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Наявність події правопорушення доводиться шляхом подання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, нормі стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП встановлює, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оскаржувана постанова районного суду обґрунтована тим, що вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена, з урахуванням, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, диску відеозапису події.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, оскільки він є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273820 від 23.04.2021 року, водій ОСОБА_1 23 квітня 2021 року о 21 годині 50 хвилин по вул. Космонавтів, 3 в м. Одеса керував автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, нестійка хода, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Вказаними діями водій ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КпАП України (а. с. 2); 
-відео з нагрудного відеореєстратора № 001628, з якого встановлено, що водій ОСОБА_1 23.04.2021 року, керуючи автомобілем «БМВ» в м. Одесі по вул. Космонавтів, 3, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та дистанції, внаслідок чого скоїв ДТП, на місці ДТП працівниками патрульної поліції запропоновано водієві ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на пристрої Драгер та у медичному закладі, на що водій ОСОБА_1 відмовився від такого огляду. Надалі співробітником поліції зазначено ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також сповіщено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи в суді. ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на місці події та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення (а. с. 4).
Згідно вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за відмову водія виконати приписи п. 2.5 Правил дорожнього руху України та пройти на вимогу поліцейського в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Слід зазначити, що відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з чим, твердження апелянта на відсутність у його діях складу вказаного правопорушення, оскільки він не перебував у стані алкогольного сп`яніння за кермом, суперечать вимогам закону.
Також апеляційний суд звертає увагу, шо у своїх діях під час складання матеріалів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП поліцейські повинні керуватись положеннями КУпАП, зокрема ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція від 09.11.2015 року), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі - Порядок від 17.12.2008 року), Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція від 07.11.2015 року).
При цьому положення КУпАП посідають провідне місце в ієрархії нормативно-правових актів щодо регулювання суспільних відносин по притягненню до адміністративної відповідальності та мають вищу юридичну силу щодо підзаконних нормативно-правових актів, які приймаються та затверджуються з метою створення нормативно-правового підґрунтя діяльності уповноважених посадових осіб на складання протоколів про адміністративні правопорушення, зокрема працівників патрульної поліції тощо. 
Слід зазначити, Законом України від 16.02.2021 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху», внесено зміни, зокрема до ст. 266 КУпАП, що набрали чинності 17.03.2021 року. 
За приписами ст. 266 КУпАП, в редакції закону на час складення протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_1 , особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
За вимогами розділу X Інструкції від 07.11.2015 року направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду на стан сп`яніння і проведення такого огляду здійснюються відповідно до Порядку від 17.12.2008 року (зі змінами).
Згідно положень, що закріплені в Порядку від 17.12.2008 року, огляду підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), згідно з ознаками такого стану, установленими МОЗ і МВС. 
Огляд проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ і Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (в сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з його результатами, направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
У разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду. 
Як вбачається з положень Інструкції від 09.11.2015 року, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
У разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено порядки оформлення відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу та відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладах охорони здоров`я. При цьому, направлення на огляд водія транспортного засобу видається поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи у випадку непогодження водія транспортного засобу з результатами огляду на місці. Також, направлення може видаватися у випадку відмови водія від проходження огляду на місці зупинки та погодження огляду у закладах охорони здоров`я. 
При цьому апеляційний суд звертає увагу, що після змін до КУпАП з 17.03.2021 року свідки проходження огляду водієм на стан сп`яніння залучаються лише у випадку неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 001628, що міститься в матеріалах справи, встановлено, що водій ОСОБА_1 23.04.2021 року на вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на пристрої Драгер та у медичному закладі відмовився, співробітник поліції роз`яснив ОСОБА_1 про складення відносно нього протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП та за ч. 1 ст. 130 КУпАП, особу сповіщено про дату, час та місце розгляду адміністративної справи в суді, ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень на місці події та від підписання протоколу про адміністративне правопорушення.
Крім того з даного відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 намагався уникнути відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, домовившись зі знайомим, який проїжджав (проходив) поруч і не був учасником даного ДТП, про те, що той підтвердить, що саме він керував транспортним засобом «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте, коли працівник поліції поставив під сумнів такі пояснення невідомої особи, який спочатку стверджував, що саме він керував автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , але після того, як поліцейський вказав на пояснення потерпілої особи, яка вказала, що за кремом під час зіткнення автомобілів був саме ОСОБА_1 , коли працівник поліції запропонував оглянути запис з камер системи «Безпечне місто», невідома особа зізналась, що є знайомим (сусідом) ОСОБА_1 і що він намагався визнати себе водієм автомобіля «БМВ» під час зіткнення виключно на прохання ОСОБА_1 , щоб таким чином виручити останнього, і що насправді він ніякого відношення до ДТП (і як слідство до керування в цей час автомобілем «БМВ», реєстраційний номер НОМЕР_1 ) не має.
Компакт-диск з зазначеним відео додано до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 273820, про що міститься примітка в цьому протоколі. 
Апеляційний суд критично ставиться до тверджень апелянта, що поліцейські при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, в повній мірі не дотримались вимог закону, що регулює підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, зокрема не запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, не зазначено особі про суть адміністративного правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення складено за відсутності ОСОБА_1 , оскільки матеріалами справи, а саме відеозаписом подій, що мали місце 23.04.2021 року за участі ОСОБА_1 , підтверджено, що співробітники поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 діяли згідно до вимог чинного законодавства та у відповідності процедури проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції та оформлення результатів такого огляду, зокрема щодо зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення суті правопорушення, в той час як ОСОБА_1 відмовився від надання будь-яких пояснень до протоколу та від підпису цього протоколу. 
Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що на відеозаписі відсутні свідки відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння та що у протоколі про адміністративне правопорушення не зазначені свідки, оскільки, як вже зазначалось вище, статтею 266 КУпАП визначено, що свідки залучаються лише у випадку неможливості фіксації технічними засобами відеозапису відмови водія від проходження огляду у встановленому законом порядку.
Крім того, вказуючи про порушення співробітниками поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, тим самим чинення проти ОСОБА_1 провокацій, апелянт не надає до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейських до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Між тим, апеляційний суд доходить до переконання, що з відеозапису встановлено одночасну відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я. За таких обставин суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не направлення ОСОБА_1 для проходження огляду на стан сп`яніння до закладу охорони здоров`я, оскільки таке направлення передбачено лише у випадку погодження водія проходити огляд в закладі охорони здоров`я чи у випадку незгоди з результатами огляду на стан сп`яніння, проведеного на місці зупинки транспортного засобу.
Слід також зазначити, що відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. Отже, поліцейські, здійснюючи відеофіксацію правопорушення з нагрудного відеореєстратора поліцейського № 001628, дані про який внесені у проткало про адміністративне правопорушення, діяли відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» та положень КУпАП. Частина 2 ст. 30 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що поліцейські можуть застосовувати превентивні заходи, до яких відповідно до ст. 31 цього закону віднесено застосування засобів відеозапису.
Посилання апелянта про поліцейськими порушення приписів щодо непереривності відеозапису, не зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення щодо інших нагрудних камер, відеозаписи з яких містяться на диску, є слушними, проте такі посилання не є підставою для скасування постанови суду першої інстанції, оскільки відеозаписи, що містяться на диску та про які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №273820 від 23.04.2021 року відносно ОСОБА_1 , достатньо для перевірки встановлених судом обставин відмови водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку.
За приписами статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Таким чином, доводи апелянта, що ОСОБА_1 співробітники поліції не вказали про наслідки відмови особи від проходження огляду на стін сп`яніння, спростовуються встановленими у справі обставинами, а сама поведінка ОСОБА_1 свідчить про його намагання в будь-який спосіб уникнути відповідальності, в тому числі і навіть через спробу домовитися з сторонньою особою про визнання останньою факту керування цією особою автомобілем, в якому перебував ОСОБА_1 під час ДТП, і тим самим ввести працівників поліції в оману щодо дійсних обставин дорожньо-транспортної події. 
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Так, з постанови суду вбачається, що при визначенні розміру штрафу та строку позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами, судом першої інстанції були враховані характер скоєного правопорушення, особа правопорушника, в зв`язку з чим судом першої інстанції було визначене адміністративне стягнення у виді розміру штрафу та позбавлення права керування транспортними засобами, як єдиного адміністративного стягнення, передбаченого санкцією ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому апеляційним судом не приймаються до уваги твердження апелянта щодо неврахування судом першої інстанції характеристики особи ОСОБА_1 , як підстави для скасування або зміни постанови районного суду.
Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 130 ч. 1 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами, не узгоджуються з дійсними обставинами справи, внаслідок чого розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту, обраний на власний розсуд, та спроба уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 адвоката Рудько Кирила Анатолійовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 01 червня 2021 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Одеського апеляційного суду                                О.М. Таварткіладзе