Справа № 938/307/21 
Провадження № 22-ц/4808/1043/21 
Головуючий у 1 інстанції Бучинський А. Б. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,
суддів:                                           Василишин Л.В., Горейко М.Д.,
секретаря                                      Мельник О.В.,
за участю         представника відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк»                                       Кунинець Н.Й.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на «Райффайзен Банк», Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про усунення перешкод у користуванні майном, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області про відмову в забезпеченні позову, постановлену суддею Бучинським А.Б. 26 травня 2021 року у селищі Верховина Івано-Франківської області,  
                                                       в с т а н о в и в :
У травні 2021 року ОСОБА_1 подано позов до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про усунення перешкод у користуванні майном
Одночасно з поданням позову ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову у даній справі.
Заяву обґрунтовує тим, що відповідачем через належне йому нерухоме майно (сходову клітку) самовільно сконструйовано вхід до власного нежитлового приміщення шляхом облаштування дверного отвору, а також проведено каналізаційні труби через земельну ділянку, яка перебуває в нього в оренді. Йому стало відомо про намір відповідача відчужити належне йому нежитлове приміщення, з приводу чого, ймовірно, будуть вчинятися дії з реконструкції, прокладання додаткових комунікацій. Вважає, що з метою недопущення даних обставин необхідно застосувати наведені ним заходи забезпечення позову, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи вимоги позовних вимог заява про забезпечення позову є співмірною з позовними вимогами.
Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони будь-яким фізичним та юридичним особам, у тому числі, але не виключно, АТ "Райффазен Банк Аваль", вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, псування, переходу права власності, надання в забезпечення тощо, заборони будь-яким державним реєстраторам, яким за законом надано право вчиняти реєстраційні дії з нерухомим майном вчиняти будь-які реєстраційні дії та записи по відношенню до нежитлового приміщення, а саме 3/100 частини торгового комплексу загальною площею 67,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 108205726208, що належить АТ "Райффазен Банк Аваль" (а.с.37-41).
Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2021 року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с.44-45).
Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Апелянт зазначає, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки така заява та матеріали справи містять достатній обсяг доказів, які вказують на наявність підстав для застосування такого забезпечення.
Заявлений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів призведе до неможливості виконання рішення суду і виникнення між сторонами конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.
Позивачем надано обґрунтовані докази про намір відповідача продати нежитлове приміщення та доведено до відома суду, що останнім імовірно вчиняються дії для підготовки приміщення до продажу, реконструкції та ремонту приміщення, прокладання додаткових комунікацій, чим ще у більшій мірі порушуються права позивача. При цьому підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову (а.с.48-53).
Заперечуючи доводи апеляційної скарги, представник АТ "Райффазен Банк Аваль" подав відзив. В обґрунтування зазначено, що заява про забезпечення позову не стосується предмету позовних вимог про усунення перешкод в користуванні нерухомим майном. Більше того, звертають увагу суду на те, що заява грубо порушує права та законні інтереси Банку, як власника частини приміщення площею 67,9 кв.м по АДРЕСА_1 та перешкоджає Банку здійснювати господарську діяльність. Нерухоме майно банку, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, повністю відповідає стану, в якому було придбано Банком ще у 2004 році. Безпідставними та голослівними є твердження заявника про намір Банку відчужити спірне нежитлове приміщення. Зауважує, що у разі відчуження майна Банком приміщення зобов`язання будуть виконуватись правонаступником. Докази, на які позивач посилається в апеляційній скарзі, не підтверджують того факту, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у разі задоволення позовних вимог. Предметом позову є вимоги немайнового характеру і у разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню. Просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Одночасно представником акціонерного товариства «Райффайзен Банк» подана заява про заміну найменування відповідача у справі, обґрунтовуючи тим, що 17 червня 2021 проведено державну реєстрацію нової редакції Статуту акціонерного товариства «Райффайзен Банк», затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 23.04.2021 №3б-62, відповідно до якої змінено найменування акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на акціонерне товариство «Райффайзен Банк». Відповідно до п.1.3 Статуту Банку акціонерного товариства «Райффайзен Банк» є правонаступником за всіма правами та обов`язками акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Просить прийняти дану інформацію до відома та під час прийняття процесуальних рішень по справі використовувати нове повне та скорочене найменування Банку - акціонерне товариство «Райффайзен Банк» та АТ «Райффайзен Банк». До заяви долучено витяг із Статуту Банку та копія виписки з ЄДР від 17.06.2021.
Колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви представника АТ «Райффайзен Банк» щодо заміни найменування відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про усунення перешкод у користуванні майном,- на акціонерне товариство «Райффайзен Банк».
Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.
У судове засідання не з`явився апелянт, про причини неявки не повідомив, хоча про день місце та час розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.
Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання,  тому колегія суддів розглянула справу за відсутності апелянта.
Вислухавши пояснення представника відповідача акціонерного товариства «Райффайзен Банк» Кунинець Н.Й., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з положень ст.ст. 149-153 ЦПК України, дійшов висновку про необґрунтованість необхідності застосування заходу забезпечення позову, неспівмірність обраних позивачем способів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами у справі, недоведеність реальних намірів чи спроб щодо відчуження спірного майна та існування реальної загрози щодо неможливості виконання відповідного судового рішення, що є підставою для відмови в  задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову. При цьому суд зазначив, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
З таким висновком апеляційний суд погоджується з огляду на таке
Судом встановлено, що в провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до АТ "Райффайзен Банк Аваль", Верховинської селищної ради Верховинського району Івано-Франківської області про зобов`язання відповідача АТ "Райффайзен Банк Аваль" усунути перешкоди у користуванні майном ОСОБА_1 , а саме частиною магазину (сходова клітка) площею 14.1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , шляхом ліквідації дверного отвору і приведення приміщення у попередній стан та земельною ділянкою (кадастровий номер 2620855100:02:002:0091, площею 0,006 га), яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 на праві оренди, шляхом демонтування водопроводу, каналізаційних труб і приведення земельної ділянки у попередній стан (а.с.1-4).
Як встановлено із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту, заборони будь-яким фізичним та юридичним особам, у тому числі, але не виключно, АТ "Райффазен Банк Аваль", вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження, псування, переходу права власності, надання в забезпечення тощо, заборони будь-яким державним реєстраторам, яким за законом надано право вчиняти реєстраційні дії з нерухомим майном вчиняти будь-які реєстраційні дії та записи по відношенню до вищевказаного нежитлового приміщення, що належить АТ "Райффазен Банк Аваль".
Відповідачем виставлено на продаж нерухоме майно, про що свідчить офіційне повідомлення від АТ "Райффайзен Банк Аваль", адресоване ОСОБА_1 , про намір продати приміщення на аукціоні 25.06.2021 року було отримане позивачем 28.05.2021 року (а.с.55).
На підтвердження доводів заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на договір купівлі-продажу від 13.11.2001 року №956943, згідно якого він є власником 11/100 частини приміщення загальною площею 225,2 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та договір купівлі-продажу №1751 від 21.09.2004 року, за умовами якого є власником 4/100 частини приміщення (сходова клітка), загальною площею 14,1 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с.7,8).
З Інформації з Держаного реєстру прав власності власниками торгового комплексу загальною площею 2205, 4 за адресою АДРЕСА_2 є акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль",18/ ОСОБА_2 ,36/ ОСОБА_3 ,18/100- ОСОБА_1 ,8/100-АППБ «Аваль», 3/ ОСОБА_4 ,12/ ОСОБА_5 , 18/100-Верховинська райспоживспілка (а.с.34-36).
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
За змістом п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пунктах 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжити відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
При встановленні зазначеної відповідності слід врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Матеріали справи не містять доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується утруднення чи неможливе виконання судового рішення у разі задоволення позову. 
Саме лише посилання в заяві, що у даній справі слід вжити заходи забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна відповідача, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
За змістом ст.151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, захід забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Отже, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, надаючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, дійшов правильного висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а її доводи не свідчать про те, що невжиття відповідних заходів може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду, оскільки заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях, а факт того, що невжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, постановленого за наслідками розгляду його позову, має бути доведеним належними, допустимими та достовірними доказами.
Крім того, обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими вимогами.
Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто повинні бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18(провадження№14-729цс19) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт,чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Крім того, предметом позову у цій справі є позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні майном і такі способи забезпечення позову як арешт та заборона відчуження нерухомого майна не є спів мірними заявленим вимогам, оскільки у разі задоволення позову відсутні перешкоди для виконання рішення суду і без такого забезпечення позову .
Тому запропоновані заходи забезпечення позову не відповідають змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірними із заявленими вимогами в цій справі.
Посилання апелянта на ряд доказів, наявних  в матеріалах справи (договори купівлі продажу, вимоги про усунення перешкод в користуванні майном, інформацію з Державного реєстру прав власності) стосуються предмету спору (суті розгляду справи), а цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для вирішення справи по суті, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки  відповідно до заявлених позовних вимог.
З урахуванням наведеного судом першої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права, доводи апелянта не дають підстав для скасування правильної по суті ухвали суду, а тому її слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд
                                                п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 26 травня 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий                                                                                                  І.О. Максюта
Судді:                                                                                                            Л.В. Василишин
                                                                                                                       М.Д.Горейко
Повний текст постанови складено 08  липня 2021 року.