ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/823/21  Номер провадження 33/814/408/21	Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,
з участю секретаря Кальник А.М.,
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:
Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця  АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі  неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить  17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 гривень.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1  01.04.2021  року,  близько  21 год. 33 хв.,  в смт. Білики по вул. Підгірній керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини роту, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан  алкогольного сп`яніння в присутності двох свідків відмовився на місці події та в медичному закладі Кобеляцької ЦРЛ, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Так, апелянт звертає увагу на недотримання працівниками поліції порядку огляду на стан сп`яніння, оскільки останніми не були залучені свідки, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в лікарні, що на його думку, є порушенням ст. 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та заслухавши пояснення притягнутого, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема, такими доказами є протокол у справі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №160039 від 01.04.2021 року; письмові пояснення свідків  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ; висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 25, в якому вказано, що встановити чи перебуває ОСОБА_1  в стані алкогольного становища не має можливості, оскільки недостатньо даних для відповідного висновку внаслідок його відмови від проходження алкотесту.
Натомість доводи апеляційної скарги апеляційний суд вважає непереконливими.
Так, за нормативним визначенням ч.1 ст.130 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є зокрема відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У п.2.5 Правил дорожнього руху України зазначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Положеннями статті 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом і вже надалі за наявності обґрунтованої підозри про перебування у стані алкогольного сп`яніння, відмовилась від проходження медичного огляду на стан такого сп`яніння.
Так, матеріалів провадження вбачається, що після зупинки ОСОБА_1 через порушенням ним Правил дорожнього руху, а саме керування транспортним засобом не маючи при собі та не пред`явивши посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ч.1 ст.126 КУпАП) у працівників поліції виникли підозри щодо перебування водія ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим йому було запропоновано пройти огляд на місці події або, в разі незгоди, в спеціальному медичному закладі.
Відповідно до п.6 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Слід звернути увагу, що вказана Інструкція не забороняє проведення огляду відразу в медичному закладі. Так, за згодою, ОСОБА_1 був доставлений до Кобеляцької ЦРЛ для проведення медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак у ході спілкування з лікарем останній відмовився від проходження вказаного огляду, що зафіксовано в відповідному висновку та протоколі про адміністративне правопорушення. А тому, твердження скаржника про те, що працівник поліції зобов`язаний був в першу чергу провести огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і лише у разі відмови чи незгоди водія з його результатами направити до найближчого спеціалізованого медичного закладу апеляційний суд визнає безпідставними та відхиляє їх.
Твердження притягнутого про відсутність свідків на місці зупинки та у лікарні самі по собі не є обставинами, які свідчать про недоотримання працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння, оскільки в розумінні ст. 266 КУпАП, в редакції на час скоєння правопорушення, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. 
Таким чином, закон не визначає обов`язку поліцейського при здійснення огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу забезпечувати участь двох свідків за наявності повної фіксації таких подій технічними засобами. Тим більше, законом не встановлено необхідності залучення свідків при проходженні огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я. 
У свою чергу, твердження апелянта про упередженість свідків - медичних працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заслуговують на увагу, оскільки останні лише засвідчили факт недостатності даних для висновку про наявність чи відсутність перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння через його відмову від проходження алкотестеру, що, у свою чергу, скаржник і не заперечував у судових засіданнях та власне у своїй апеляційній скарзі, та мотивував причини своєї відмови від проходження огляду. 
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Стягнення накладене у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у межах, установлених цим Кодексом, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини та майнового стану.
Порушень закону, які були б підставою для скасування постанови судді не встановлено.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 24 травня 2021 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна