УХВАЛА

20 вересня 2021 року
м. Київ
 
справа № 202/2224/19
провадження № 51-4495 ск 21
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                  ОСОБА_1 ,
суддів                               ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від                            30 листопада 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня                          2021 року.
Обставини справи

1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя м Дніпра,  
засуджено за частиною 3 статті 186 Кримінального кодексу України (далі – КК) та призначено покарання на строк 6 років позбавлення волі. 
Відповідно до частини 1 статті 71 КК, за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2018 року за частиною 2 статті 186, статтями 75, 76 КК й остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
2. За обставин детально викладених у вироку, суд визнав доведеним, що 28 листопада 2018 року близько 17:30 ОСОБА_5 , реалізуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у житло, діючи узгоджено та за попередньою змовою з невстановленою особою, прибули до вхідних дверей квартири АДРЕСА_1 , що розташована на третьому поверсі вказаного житлового будинку, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , та в якій також проживають ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та шляхом підбору ключа, відчинили двері вказаної квартири та незаконно проникли до житла.
В цей момент прийшов ОСОБА_8 та почав дзвонити у дзвінок вхідних дверей. ОСОБА_9 відчинив вхідні двері, схопив рукою руку ОСОБА_8 та затягнув його до коридору та запитав у ОСОБА_8 , де знаходяться грошові кошти, на що останній відповів, що у вказаному житлі не проживає. Тоді ОСОБА_10 взяв ОСОБА_8 під руки та вивів його з квартири.
Після чого, ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, зайшовши до однієї з кімнат з шафи викрали грошові кошти у кількості 3000 доларів США, 1000 євро та 5000 грн. Після цього ОСОБА_5 разом з невстановленою особою попрямували до іншої кімнати вказаної квартири. В цей момент, до квартири прийшла ОСОБА_7 , де в одній із кімнат побачила ОСОБА_5 разом з невстановленою особою.
ОСОБА_5 разом з невстановленою особою, продовжуючи незаконно знаходитись в приміщенні вказаної квартири, усвідомлюючи, що їх спільні злочинні дії перестали бути таємними та стали явними для ОСОБА_7 , утримуючи при собі вищевказане викрадені грошові кошти, ігноруючи при цьому зауваження ОСОБА_7 почали тікати з місця вчинення злочину. При цьому невстановлена особа, виходячи з приміщення кімнати штовхнув ОСОБА_7 , від чого остання втратила рівновагу та впала, а ОСОБА_5 взяв зі столу мобільний телефон марки «ASUS» модель Zenfone Laze ZE500KG, вартістю 2100 грн.
ОСОБА_7 почала голосно кричати з вимогою припинити злочинне діяння, однак ОСОБА_5 разом з невстановленою особою з місця вчинення злочину втекли, отримавши при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим чужим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 123 253,62 грн, що являється значною шкодою для потерпілої.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржені судові рішення, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закрити на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 Кримінально-процесуального кодексу України (далі – КПК). 
4. В обґрунтування своїх доводів вказує, що висновки суду, наведені у вироку, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 . Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги лише докази сторони обвинувачення, здобуті, на думку захисника, незаконним шляхом, і безпідставно відкинув інші докази, в тому числі і наявні докази сторони захисту щодо невинуватості ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.
 
5.  Так, судом першої інстанції було проігноровано докази, які були дослідженні безпосередньо в суді, а обставини вчиненого ОСОБА_5 злочину були переписані з обвинувального акту прокурора. Вирок суду ґрунтується лише на показах свідка ОСОБА_7 (яка змінила в цьому суді покази, які надавала раніше під час першого розгляду цієї справи в суді першої інстанції, потім змінила свої покази під час додаткового допиту в якості свідка в цьому ж суді), свідка ОСОБА_8 (який в своїх показах неодноразово свідчить про іншу особу, але безпідставно вказує на                              ОСОБА_5 ), речових доказах, висновку експертизи, які отримано всупереч положенням статті 86 КПК. 
6. Сторона захисту звертає увагу суду касаційної інстанції також на те, що огляд місця події від 28 листопада 2018 року було проведено з порушеннями вимог статей 104, 105 та частини2 статті 106 КПК, а протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23 січня 2019 року та 13 лютого 2019 року є неналежними доказами.
 
7. Також сторона захисту зазначає про порушення апеляційним судом частини 3                              статті 404 КПК, оскільки цей суд не розглянув клопотання про дослідження в судовому засіданні речових доказів, а саме: слідів папілярних узорів, скопійованих на 4 липкі стрічки, паперовий пакет, які упаковані в полімерний сейф-пакет № 0667396 та дактилоскопічну карту відбитків пальців рук та долонь ОСОБА_5 , поміщених до сейф-пакету №0667397. 
8. Висновки експерта від 25 січня 2019 року № 304/19 та від 15 березня 2019 року                           № 5/4.6/200 є неналежними та недопустимими доказами.
9. Крім того, стороною обвинувачення суду не були надані та відповідно в матеріалах справи відсутні, судом не досліджувалися речові докази, які зазначені як предмет вчинення кримінального правопорушення та об`єкт кримінального посягання, а саме: мобільний телефон марки «ASUS» Zenfone Laze ZE500KG та грошові кошти, а тому будь-яке твердження сторони обвинувачення, на думку сторони захисту, про їх крадіжку є припущенням.
10. Також захисник зазначає, що сума матеріальної шкоди, зазначена в обвинувальному акті не відповідає обставинам справи зазначеним в цьому ж обвинувальному акті щодо розрахунків цієї матеріальної шкоди.
11. Окрім цього, сторона захисту зауважує, що потерпіла ОСОБА_6 надала суду копії кількох договорів на розміщення грошових коштів на депозитних вкладах, які укладено 07 травня 2019 року, тобто після 28 листопада 2018 року. Інших документів суду не надано. Чеки щодо отримання потерпілою готівки надані в незначній сумі (215,04 євро та 25 доларів США), що не може бути доказом зазначеної в обвинувальному акті матеріально шкоди. 
12. Апеляційний суд не дав належної оцінки зазначеним порушенням. Ухвала не відповідає вимогам статті 419 КПК.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424–428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційноюскаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2020 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 червня 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
 
ОСОБА_1                     ОСОБА_2                          ОСОБА_3