ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № П/811/1564/17	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач), суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,    секретар судового засідання - Солодкова К.А., за участю представника позивача – Самаріна А.С., представника відповідача – Данілова С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг Плюс" та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року в адміністративній справі №П/811/1564/17 (суддя у 1 інстанції Брегей Р.І.) за позовом  Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг Плюс"  до  Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області  про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,- 
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг Плюс" звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якому просило: 
- визнати протиправним та скасувати, винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, податкове повідомлення-рішення № 0000341404 від 22.08.2017р., яким Товариству «Промагролізинг Плюс» збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1140165,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 570 083,00 грн.;
- визнати протиправним та скасувати, винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, податкове повідомлення-рішення № 0000351404 від 22.08.2017р., яким Товариству «Промагролізинг Плюс» збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 842183,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 421092,00 грн.;
- визнати протиправним          та скасувати,          винесене Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області, податкове повідомлення-рішення №0000361302 від 22.08.2017р., яким Товариству «Промагролізинг Плюс» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 246 471,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства є помилковими та необґрунтованими, а відтак винесені на підставі таких висновків спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 22 серпня 2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Промагролізинг Плюс”  збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 842183 грн. та накладено штрафну санкцію – 421092 грн., в частині визначення грошового зобов`язання – 707183 грн. та штрафної  санкції –  353592 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення  Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області  від 22 серпня 2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Промагролізинг Плюс”  зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 246471 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення  Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 22 серпня 2017 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю “Промагролізинг Плюс”  збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 1140165 грн. та накладено штрафну санкцію – 570083 грн., в частині визначення грошового зобов`язання – 1018665 грн. та штрафної                                           санкції – 509333 грн. В іншій частині позову відмовлено у задоволенні. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Промагролізинг Плюс” судові витрати в сумі  42552,22 грн. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до суду першої інстанції надано відповідні належні оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій з ТОВ «Грант - Постач - Регіон», натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки відповідачем не надано доказів, що задекларовані позивачем податкові зобов`язання за господарськими операціями з вказаним вище контрагентом сформовано безпідставно за господарськими операціями, які не виконувались. Також позивач зазначає, що згідно з висновку судово-економічної експертизи №4/1/1 від 22 листопада 2019 року підтверджуються документально первинними документами бухгалтерського обліку з подальшим відображенням у бухгалтерському обліку та бухгалтерській, податковій та фінансовій звітності відповідні господарські операції, зазначені в акті документальної позапланової виїзної перевірки Головного управлінню ДФС у Кіровоградській області №293/11- 28-14-01137297680 від 09.08.17р. 
Також апеляційну скаргу на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року було подано Головним управлінням Державної податкової служби у Кіровоградській області, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове про відмову у задоволені позову.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неправильно та неповне досліджено докази та порушено норми матеріального та процесуального права під час винесення рішення. Перевіркою встановлено нереальність господарських операцій позивача з його контрагентами, оскільки останні не мають на те ні трудових ні матеріальних ресурсів. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що  відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.74.3 ст.74, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78, п.82.2 ст.82 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), на підставі наказу ГУ ДФС у Кіровоградській області від 31.07.2017 року №961, проведена позапланова виїзна документальна перевірка товариства з обмеженою відповідальністю «Промагролізинг Плюс» (далі - ТОВ «Промагролізинг Плюс») з питань правильності нарахування податкових зобов`язань та податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Агропромінвест - К» (код 40528413) за серпень 2016 року, що відображено у податковій декларації з ПДВ за серпень 2016 року, ТОВ «Акта Компані» (код 39533163) за лютий 2016 року,-що відображено в податковій декларації з ПДВ за лютий 2016 року, ТОВ «Праймбуд Компані» (код 39975111) за лютий 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за лютий 2016 року, ТОВ «Гранд - Постач - Регіон» (код 40538070) за вересень 2016 року, що відображено у податковій декларації з ПДВ за вересень 2016 року, ТОВ «Пак Стор» (код 40699601) за грудень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року, ТОВ «ТД «Карісса» (код 40245213) за грудень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за грудень 2016 року, ТОВ «Вердес» (код 40322769) за серпень 2016 року, що відображено у податковій декларації з ПДВ за серпень 2016 року, ТОВ «Пром - Комплект ЛТД» (код 40755037) за жовтень 2016 року, що відображено в податковій декларації з ПДВ за жовтень 2016 року та з питань правильності нарахування податку на прибуток при відображенні обсягів зазначених взаємовідносин в деклараціях з податку на прибуток за 2016 рік.
За результатами перевірки складено акт №293/11-28-14-01/37297680 від 09.08.17р., яким встановлено наступні порушення:
1) п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого, занижено податок на додану вартість, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 842183 грн., в тому числі:
- за лютий 2016 року на суму 62214 грн.;
- за серпень 2016 року на суму 213509 грн.;
- за вересень 2016 року на суму 264668 грн.;
- за жовтень 2016 року на суму 21337 грн.,
- за грудень 2016 року на суму 280455 грн.,
- завищено суму від`ємного значення, що зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) в розмірі 246471 грн., у тому числі:
- за лютий 2016 року на суму 114183 грн.;
- за жовтень 2016 року на суму 70639 грн.,
- за грудень 2016 року на суму 61649 грн.
2) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями), внаслідок чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1140165 грн., в т.ч.:
- за І квартал 2016 року в сумі 190508 грн.;
- за III квартал 2016 року в сумі 523785 грн.;
- за IV квартал 2016 року в сумі 425872 грн.
Вказаний акт обґрунтований тим, що договори, які укладені позивачем з ТОВ “Агропромінвест-К” (далі – Товариство 2), ТОВ “Акта Компані” (далі – Товариство 3),  ТОВ “Праймбуд Компані” (далі – Товариство 4), ТОВ “Гранд-Постач-Регіон” (далі – Товариство 5), ТОВ “Пак Стор” (далі – Товариство 6),  ТОВ “ТД “Карісса”” (далі – Товариство 7), ТОВ “Вердес” (далі – Товариство 8), ТОВ “Пром-Комплект ЛТД” (далі – Товариство 9) є нереальними, оскільки вказані контрагенти не мають ні трудових ні матеріальних ресурсів, та не подають податкову звідність, а також не встановлено ланцюг поставлених вказаними підприємствами позивачу товарів (послуг). 
На підставі акта №293/11-28-14-01/37297680 від 09.08.17р. відповідачем було винесено наступні рішення:
- податкове повідомлення-рішення №0000341404 від 22.08.2017р., яким товариству «Промагролізинг Плюс» збільшено податкове зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1140165,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 570083,00 грн., а всього 1710248, 00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0000351404 від 22.08.2017р., яким товариству «Промагролізинг Плюс» збільшено податкове зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 842183.00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 421 092,00 грн., а всього 1263275.00 грн.;
- податкове повідомлення-рішення №0000361302 від 22.08.2017р., яким Товариству «Промагролізинг Плюс» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість в розмірі 246471.00гри.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного. 
Так, 25 серпня 2016 року позивач (далі - Товариство (покупець)) та Товариство 2 (постачальник) уклали договір поставки металопрокату та інших виробів з металу (Том 3 а.с.24-26).
25 серпня того ж року Товариство 2 виписало податкову накладну №3 на загальну суму 444652,80 грн. (з урахуванням ПДВ 74108,80 грн.) (Том 3 а.с.33).
25 серпня 2016 року Товариство 2 виписало податкову накладну №4 на загальну суму 515736 грн. (з урахуванням ПДВ 85956 грн.) (Том 3 а.с.27-28).
Того ж дня Товариство 2 виписало податкову накладну №5 на загальну суму 514482,40 грн. (з урахуванням ПДВ 85747,07 грн.) (Том 3 а.с.29-30).
25 серпня 2016 року Товариство 2 виписало податкову накладну №6 на загальну суму 496045,60 грн. (з урахуванням ПДВ 82674,27 грн.) (Том 3 а.с.31-32).
Того ж дня Товариством 2 виписано видаткові накладні (Том 3 а.с.4-7).
          Відповідно до приписів пункту 2.2 правочину поставка товару здійснюється транспортом та за рахунок постачальника.
          Товариство розрахувалось з Товариством 2, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 3 а.с.8-23).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року.
          У лютому 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 3 (продавець) уклали договір купівлі-продажу металопрокату та інших виробів з металу                   (Том 2 а.с.116-118).
           26 лютого того ж року Товариство 3 виписало податкову накладну на загальну суму 542322,56 грн. (з урахуванням ПДВ 90387,09 грн.) (Том 2 а.с.134).
          Того ж дня Товариством 3 виписано видаткову накладну (Том 2 а.с.119).
          Відповідно до приписів пункту 3.4 правочину товар доставляється силами та засобами продавця на умовах відстрочки оплати.
          Товариство розрахувалось з Товариством 3, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 2 а.с.120-133).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року.
           26 лютого 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 4 (постачальник) уклали договір поставки металопрокату та інших виробів з металу (Том 2 а.с.111-113).
           26 лютого того ж року Товариство 4 виписало податкову накладну на загальну суму 516057,60 грн. (з урахуванням ПДВ 86009,60 грн.) (Том 2 а.с.115).
          Того ж дня Товариством 4 виписано видаткову накладну (Том 2 а.с.114).
          Відповідно до приписів пункту 2.2 правочину поставка товару здійснюється транспортом та за рахунок постачальника.
          Товариство розрахувалось з Товариством 4, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 2 а.с.101-110).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за лютий 2016 року.
           30 вересня 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 5 (постачальник) уклали договір про надання консультаційних послуг (Том 3 а.с.34-41).
           30 вересня того ж року Товариство 5 виписало податкову накладну                     №70 на загальну суму 120000 грн. (з урахуванням ПДВ 20000 грн.) (Том 3 а.с.46).
           30 вересня того ж року Товариство 5 виписало податкову накладну                    №71 на загальну суму 160000 грн. (з урахуванням ПДВ 26666,67 грн.) (Том 3 а.с.47).
           30 вересня того ж року Товариство 5 виписало податкову накладну                     №72 на загальну суму 350000 грн. (з урахуванням ПДВ 58333,33 грн.) (Том 3 а.с.48).
           30 вересня того ж року Товариство 5 виписало податкову накладну                       №73 на загальну суму 180000 грн. (з урахуванням ПДВ 30000 грн.) (Том 3 а.с.49).
          Того ж дня Товариством 5 виписано акти надання послуг (Том 3              а.с.42-45).
          Товариство розрахувалось з Товариством 5, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 3 а.с.50-75).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за вересень 2016 року.
           20 грудня 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 6 (продавець) уклали договір поставки металопрокату та інших непродовольчих товарів                   (Том 2 а.с.235-238).
           23 грудня того ж року Товариство 6 виписало податкову накладну №17 на загальну суму 362799,95 грн. (з урахуванням ПДВ 60466,66 грн.) (Том 2 а.с.232).
           26 грудня 2016 року Товариство 6 виписало податкову накладну №18 на загальну суму 394350,05 грн. (з урахуванням ПДВ 65725,01 грн.) (Том 2 а.с.233).
           26 грудня 2016 року Товариство 6 виписало податкову накладну №19 на загальну суму 268440,07 грн. (з урахуванням ПДВ 44740,01 грн.) (Том 2 а.с.234).
          У ці ж дні Товариством 6 виписано видаткові накладні (Том 2                         а.с.229-231).
          Відповідно до приписів пункту 3.4 правочину товар доставляється силами та засобами продавця або іншим способом за погодженням сторін.
          Товариство розрахувалось з Товариством 6, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 2 а.с.241-254).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року.
           01 грудня 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 7 (продавець) уклали договір поставки металопрокату та інших непродовольчих товарів                   (Том 2 а.с.135-138).
           27 грудня того ж року Товариство 7 виписало податкову накладну №30 на загальну суму 372720 грн. (з урахуванням ПДВ 62120 грн.) (Том 2 а.с.144).
           27 грудня 2016 року Товариство 7 виписало податкову накладну №32 на загальну суму 321560,02 грн. (з урахуванням ПДВ 53593,34 грн.) (Том 2 а.с.145).
           28 грудня 2016 року Товариство 7 виписало податкову накладну №33 на загальну суму 332750,02 грн. (з урахуванням ПДВ 55458,34 грн.) (Том 2 а.с.146).
          У ці ж дні Товариством 7 виписано видаткові накладні (Том 2                         а.с.141-143).
          Відповідно до приписів пункту 3.4 правочину товар доставляється силами та засобами продавця або іншим способом за погодженням сторін.
          Товариство розрахувалось з Товариством 7 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням (Том 2 а.с.139).
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за грудень 2016 року.
          У серпня 2016 року Товариство (покупець) та Товариство 8 (продавець) уклали договір поставки товару.
           29 серпня того ж року Товариство 8 виписало податкову накладну на загальну суму 264000 грн. (з урахуванням ПДВ 44000 грн.) (Том 3 а.с.3).
          У цей же день Товариством 8 виписано видаткову накладну на поставку листа деревинно-стружечного (Том 3 а.с.1).
          Товариство розрахувалось з Товариством 8 у безготівковій формі, що підтверджується платіжним дорученням (Том 3 а.с.2).
          Товар поставило Товариство 8 власним транспортом.
          Суму податку на додану вартість Товариство включило до податкового кредиту декларації з податку на додану вартість за серпень 2016 року.
           03 жовтня 2016 року Товариство (замовник) та Товариство 9 (виконавець) уклали договір надання юридичних послуг (Том 2 а.с.219-224, 226).
           10 жовтня того ж року Товариство 9 виписало податкову накладну на загальну суму 376000 грн. (з урахуванням ПДВ 62666,67 грн.) (Том 2 а.с.228).
          Того ж дня Товариством 9 виписано акт наданих послуг (Том 2 а.с.227).
          Товариство розрахувалось з Товариством 9, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера (Том 2 а.с.147-218, 225).
Приписами п. 14.1 ст.14 ПК України визначено, що господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (14.1.36.); доходами є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами (14.1.56.); постачанням товарів є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду (14.1.191.); розумною економічною причиною (ділова мета) є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності (14.1.231.).
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України, визначено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.
Згідно з п.п. 134.1.1. п. 134.1 ст.134 Податкового кодексу України, прибуток із джерелом  походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Пунктом 135.1 статті 135 Податкового кодексу України базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
У випадку якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:
збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);
зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).
Відповідно доп.п. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами бухгалтерського обліку та нарахування податку.
Згідно з п. 198.1 ст.198 Податкового кодексу України, для включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:
а)          придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б)          придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в)          отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г)          ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
У пункті 198.2 ст.198 Податкового кодексу України зазначено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
дата отримання платником податку товарів/послуг.
Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 ті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виговленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
П. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до    податкового кредиту    суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені    митними деклараціями, іншими документами, передбаченими    пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
Податкові накладні, отримані з    Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сумм податку, щовідносяться до податкового кредиту.
          Підставою для ведення бухгалтерського обліку господарських операцій та надання юридичної сили і доказовості є первинні документи, що повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні”.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також у п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення №88, первинні документи – це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Первинні документи фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо  після її закінчення. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному місяці, в якому вони були здійснені.
Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.
Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження.
Відносно тверджень відповідача, що у контрагентів позивача відсутні необхідні для здійснення господарської діяльності трудові та виробничі ресурси, та посилання на неможливість встановити ланцюг придбаних послуг (товарів), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
По-перше, навіть, якщо контрагент (постачальник по ланцюгу) і порушив вимоги податкового законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку (покупця товарів, робіт, послуг) права на відшкодування ПДВ за правочином з таким контрагентом у разі, якщо платник податку виконав усі передбачені  законом  умови щодо отримання такого відшкодування, сплатив за виконані послуги і має документальне підтвердження розміру свого податкового кредиту та здійснених витрат.
По-друге, жодною нормою законодавства України не передбачається обов`язку платників податків одержувачів товарів вимагати від контрагентів-постачальників будь-яких відомостей щодо повноти сплати ними податків за окремою операцією придбання товарів, відомостей щодо третіх осіб (постачальників у ланцюгу), перевіряти додержання чи порушення ними законодавчих приписів, а також наявність у цих контрагентів умов для належного здійснення господарської діяльності, оскільки податкове законодавство не ставить в залежність податковий облік певного платника податків від інших осіб, від фактичної сплати контрагентом податку до бюджету, а також від господарських та виробничих можливостей контрагента.
Відсутність у підприємства матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарських операцій та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 11.09.2018 року у справі №804/4787/16.
Також, норми  ПК України  не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від виконання податкового обов`язку іншими платниками - постачальниками товарів (послуг). Лише у разі встановлення в судовому процесі обставин, які свідчать, що платник податків був чи міг бути обізнаний щодо протиправної діяльності його контрагента, яка полягає в незаконній мінімізації податкових зобов`язань, зокрема у створенні штучних підстав для збільшення валових витрат та/чи податкового кредиту, або у разі коли платник податків діяв без належної обачності чи обережності при виборі контрагента, який не виконує податкового обов`язку, при встановлених обставинах, які не підтверджують реальність господарських операцій, отримана таким платником податків податкова вигода у вигляді права на податковий кредит є безпідставною.
При цьому слід зауважити, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товар (послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.
Такий висновок узгоджується із позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №К/9901/1349/17.
Посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагента позивача, як критерій оцінки реальності господарських операцій, є безпідставним оскільки така інформація не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.
Наведена правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 31.07.2018р. у справі №817/1339/17 (адміністративне провадження №К/9901/49539/18).
У свою чергу,  статтею 61 Конституції України  встановлено індивідуальний характер відповідальності, що виявляється і у персональній відповідальності кожного платника податку за ведення податкового обліку.
Крім того, неприпустимість притягнення до відповідальності одного суб`єкта господарювання за неправомірні дії іншого підтверджується практикою Європейського Суду з прав людини. Так, в пункті 7.1 рішення у справі «Булвес АД проти Болгарії» Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «...Суд вважає, що компанія-заявник не повинна нести відповідальність за наслідки невиконання постачальником його обов`язків щодо своєчасного декларування ПДВ і, як наслідок, сплачувати ПДВ повторно разом із пенею. Суд вважає, що такі вимоги прирівнюються до надзвичайного обтяження для компанії-заявника, що порушило справедливий баланс, який повинен був підтримуватися між вимогами загальних інтересів та вимогами захисту права власності».
Вищенаведений висновок Європейський Суд з прав людини повторно підтвердив в рішенні у справі «Бізнес СепортСентре проти Болгарії», у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес СепортСентре) це не мало б.
Отже, Європейський Суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.
Згідно зі ст.ст.46-49 Податкового кодексу України  ведення податкового обліку покладено на кожного окремого платника податку, при цьому такий платник податків несе самостійну відповідальність за порушення ведення податкового обліку.
Також суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту розірвання, визнання недійсними чи неукладеними правочинів позивачем з вищевказаними контрагентами. 
При цьому, відповідачем не було надано належних та допустимих доказів нікчемності означених договорів, фіктивної господарської діяльності контрагента позивача, безтоварності господарських операцій, відсутності зв`язку укладених угод з господарською діяльністю позивача, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб вказаних підприємств за ухилення від сплати податків або інші податкові правопорушення, а також, що укладені правочини порушують публічний порядок відповідно до ч.2  ст.228 Цивільного кодексу України.
Необхідними умовами для визнання угоди нікчемною в силу вимог  ст.228 Цивільного кодексу України  є її укладання з метою, завідомо суперечною інтересам держави і суспільства та наявність умислу хоча б у однієї із сторін щодо настання відповідних протиправних наслідків. При кваліфікації правочину за  статтею 228 Цивільного кодексу України  має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо. Проте, існування відповідних обставин у даній справі податковим органом не доведено.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо не підтвердження позивачем господарських операцій з ТОВ «Грант - Постач - Регіон».
Так, позивачем з ТОВ «Грант - Постач - Регіон» було укладено договір про надання консультаційних послуг укладено 30 вересня 2016 року (Том 3 а.с.34-37).
          Згідно з актів надання послуг цього дня ТОВ «Грант - Постач - Регіон» надало такі послуги: консультування з питань комерційної діяльності на суму 120000 грн. (з урахуванням ПДВ); дослідження кон`юнктури ринку – 160000 грн. (з урахуванням ПДВ); консультування за позовними заявами – 350000 грн. (з урахуванням ПДВ); організація і проведення виставки – 180000 грн. (з урахуванням ПДВ) (Том 3 а.с.42-45).
Разом з тим, позивачем не надало детальну інформацію щодо надання послуг (виконання робіт) ТОВ «Грант - Постач - Регіон» за кожним актом виконаних робіт, в той час як акти виконаних робіт не містять інформації про кількість затраченого часу на виконання робіт.
Суд апеляційної погоджується з судом першої інстанції, що виконати зазначені роботи за один день не представляється можливим у м.Кропивницький, оскільки договір укладено у м.Житомир. 
Також, у ТОВ «Грант - Постач - Регіон» є один працівник, який є керівником та виконує обов`язки бухгалтера  (Том 1 а.с.25-48).
          Отже, складання актів надання послуг ТОВ «Грант - Постач - Регіон» не підтверджують реальність господарської операції з позивачем.
          Таким чином, позивачем завищено витрати та податковий кредит з податку на додану вартість щодо взаємовідносин з ТОВ «Грант - Постач - Регіон», а саме: 
- заниження податкового зобов`язання з податку на прибуток у сумі 121500 грн. Штрафна санкція за таке порушення складає 60750 грн., що становить  50% грошового зобов`язання, як за повторне порушення упродовж 1095 днів, відповідно до приписів пункту 123.1 статті 123 ПК України (попереднє податкове повідомлення-рішення від 12 серпня 2016 року);
- завищення податкового кредиту з податку на додану вартість становить 135000 грн. Штрафна санкція за таке порушення складає 67500 грн., що становить                  50% грошового зобов`язання, як за повторне порушення упродовж 1095 днів, відповідно до приписів пункту 123.1 статті 123 ПК України (попереднє податкове повідомлення-рішення від 12 серпня 2016 року).
Колегія суддів зазначає, що висновок судово-економічної експертизи №4/1/1 від 22 листопада 2019 року не є обов`язковим  для врахування суду та суд оцінює таких висновок на рівні з іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
В даному випадку позивачем документально не підтверджено реальності господарських операцій з ТОВ «Грант - Постач - Регіон». 
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, відповідають обставинам справи, судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та норми процесуального права, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Доводи апеляційних скарг не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції судового рішення.
Керуючись статтями 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг Плюс" та Головного управління Державної податкової служби у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року в адміністративній справі №П/811/1564/17 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.05.2020 року в адміністративній справі №П/811/1564/17 - залишити без змін.
Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 09.06.2021 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва