ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
13 липня 2021 року           справа №200/1636/21-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Компанієць І.Д., Гайдара А.В., секретар судового засідання Антонюк А.С., за участі представника відповідача Жаворонкової Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року (повне судове рішення складено 28 квітня 2021 року у м. Слов`янську) у справі № 200/1636/21-а (суддя в І інстанції Грищенко Є.І.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням,  

                                                          УСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням.
Одночасно з поданням позовної заяви позивач заявляла клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано тим, що після звільнення, останній виплачувались грошові кошти декількома поштовими переказами, серед яких була заробітна плата за відпрацьований місяць та інші виплати. Про те, що вихідна допомога при звільненні не входила до складу цих виплат, позивачці стало відомо 11 лютого 2021 року з листа відповідача від 05 лютого 2021 року № 21-07-20-20.
Ухвалою Донецького окружного адмігістративного суду від 28 квітня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду – відмовлено.
Позов ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням – залишено без розгляду.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу місцевого суду та направити справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано заяву про поновлення строку звернення до суду з цим позовом.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін.
В судовому засіданні представника відповідача заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Позивачка до апеляційного суду не прибула.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та оскарженого рішення, у підготовчому засіданні 21 квітня 2021 року, в тому числі, було поставлено на обговорення питання щодо пропуску строку звернення до суду позивача, за наслідками чого ухвалою від 21 квітня 2021 року суд відмовив задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, залишив позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про стягнення вихідної допомоги у зв`язку зі звільненням без руху, встановив позивачці строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням причин неможливості звернутись до суду із позовом у місячний строк з дня проведення відповідачем розрахунку при звільненні та доказів поважності причин його пропуску.
Вказану ухвалу було отримано позивачкою 21 квітня 2021 року, про що свідчить її розписка.
22 квітня 2021 року до місцевого суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду. 
Заява обґрунтована тим, що тривалий час після звільнення, вона підтримувала режим самоізоляції та лікувалась у зв`язку з тим, що в неї були ознаки гострої респіраторної хвороби Сovid-19. Через власні релігійні переконання, нею не укладалось декларації на надання медичних послуг, у зв`язку з чим позивач не зверталась до лікарні. Зазначений факт захворювання вплинув на порушення строку звернення до суду.
Крім того, порушення строку звернення позивача до суду зумовлено відсутністю коштів для існування та, як наслідок, постійного місця проживання, доступу до мережі «Інтернет» та можливості сплатити судовий збір.
На підставі наведеного, враховуючи майнове становище та факт утримання неповнолітньої дитини, просила поновити строк звернення до суду.
Розглянувши наведену заяву, місцевий суд дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.
Колегія суддів вважає правильним такий висновок, виходячи з такого.
За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС України).
Відповідно до частини третьої 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).
Зі змісту наведених норм слідує, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Слід зазначити, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.
Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Слід зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Питання поважності причин пропуску строку звернення до суду є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються обставини та підстави такого пропуску.
Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верхового Суду від 18 березня 2021 року у справі № 200/11827/19-а. 
Надаючи оцінку обставинам пропуску строку звернення до суду, суд першої інстанції також правильно зауважив, що позивачем не вказано, у який період вона перебувала на самоізоляції, не додано доказів, які підтверджують лікування захворювання з ознаками гострої респіраторної хвороби Сovid-19.
Крім того, судами встановлено, що після звільнення позивача з займаної посади, вона неодноразово зверталась до Донецького окружного адміністративного суду.
Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 липня 2020 року у справі № 200/4456/20-а позивачу відмовлено у задоволенні позовних вимог. Слід вказати, що позивач була присутня у підготовчому засіданні 22 червня 2020 року та у судовому засіданні 29 липня 2020 року.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2020 року скасовано рішення суду першої інстанції у справі № 200/4456/20-а та прийнято нову постанову. 12 жовтня 2020 року позивач також приймала участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Також неприйнятними є посилання позивача на відсутність постійного місця проживання та відповідно доступу до мережі «Інтернет» для підготовки позовної заяви, як на підставу для визнання судом важними причини пропуску строку звернення до суду, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними доказами. Крім того, вказані обставини не перешкоджали позивачу звернутись до суду у квітні 2020 року із позовом про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі у справі № 200/4456/20-а. 
Позивач не була позбавлена можливості звернутись до суду із заявою про звільнення чи відстрочення сплати судового збору, а тому її посилання на відсутність коштів для сплати судового збору як на підставу для поновлення строку звернення до суду, не приймаються.
Отже, підсумовуючи наведене, можливість своєчасного звернення до адміністративного суду з цим позовом залежала виключно від волевиявлення самої позивачки, тобто мала суб`єктивний характер. Доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з позовом, суду надано не було, в тому числі і під час апеляційного провадження.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для визнання поважними причини строку звернення до суду поважними, а тому клопотання про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.
За змістом частин третьої-четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2021 року у справі № 200/1636/21-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 13 липня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                       І. В. Сіваченко

Судді                                                                                  А. В. Гайдар 

                                                                                                                                                                                                                                       І. Д. Компанієць