УХВАЛА

06 серпня 2021 року 
м. Київ
справа № 804/19760/14
адміністративне провадження № К/9901/27313/21

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кашпур О.В. перевірив касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення коштів за час вимушеного прогулу,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Національної поліції України, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог, просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства внутрішніх справ України від                27 жовтня 2014 року за №2239 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік); 
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 04 листопада 2014 року за № 426 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік); поновити ОСОБА_1 на службу в органи внутрішніх справ на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції з 04 листопада 2014 року; 
зобов`язати Національну поліцію України запропонувати ОСОБА_1 рівнозначну посаду в штаті Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області; 
стягнути з Міністерства внутрішніх справ України на користь ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 04 листопада 2014 року і по день винесення судом постанови по справі середнє грошове забезпечення, яке на момент звільнення отримував ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції; 
зобов`язати Національну поліцію України проінформувати Міністерство юстиції України про відкликання відомостей про застосування до ОСОБА_1 заборони, передбаченої частиною третьою статті 1 Закону України "Про очищення влади"; 
допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року, позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 27 жовтня 2014 року за № 2239 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік). 
Визнано протиправним та скасовано Наказ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області Головного управління МВС України в Дніпропетровській області від 04 листопада 2014 року за № 426 о/с «По особовому складу» в частині звільнення полковника міліції ОСОБА_1 заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції, з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України (з поставленням на військовий облік). 
Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - начальника кримінальної міліції з 05 листопада 2014 року. 
Стягнуто з Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 05 листопада 2014 року по 28 грудня 2020 року у розмірі 546 160,28 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.
Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
В задоволені решти вимог відмовлено.
21 липня 2021 року Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року. Скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення у частині задоволення позовних вимог та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою, Верховний Суд виходить із такого.
Пункт 8 частини другої  статті 129 Конституції України  серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведеним конституційним положенням кореспондують стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" і стаття 13 КАС України.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень є вичерпним і касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими доводами. 
Дослідивши касаційну скаргу на предмет відповідності вищенаведеним вимогам процесуального закону, суд установив, що у скарзі не зазначено передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України підстав для оскарження судових рішень у касаційному порядку.
З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Отже, враховуючи те, що скаржником не викладено передбачених цим Кодексом підстав для оскарження судового рішення у касаційному порядку, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої     статті 332 КАС України.
Зважаючи на те, що скаржнику повернуто касаційну скаргу, суд не вирішує заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.
Керуючись статтею   248, пунктом 4 частини п`ятої статті   332 КАС України,
У Х В А Л И В:
Касаційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на службі в органах внутрішніх справ, стягнення коштів за час вимушеного прогулу - повернути особі, яка її подала.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                                         О.В. Кашпур